title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om hamnarbete samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna

text: Dessa föreskrifter gäller – lastning, lossning, förtöjning, losskastning och bunkring av fartyg, – därmed direkt sammanhängande godshantering eller annat terminalarbete samt – hantering av fartygs förråd och utrustning. Föreskrifterna gäller endast inom hamnområde, redd eller motsvarande.

text: Allmänt

text: Vid arbete ombord på fartyg skall arbetsgivare från land samarbeta med fartygets företrädare för att åstadkomma samordning mellan ombord- och landanställdas arbete.

text: Inför arbete på fartyg skall den som bedriver hamnarbete överlämna skriftliga instruktioner till fartygets företrädare. De skall beskriva säkerhetsreglerna som gäller vid hamnbesöket.

text: Kommunikation mellan företrädare för fartygsbesättning och företrädare för landanställda skall så långt möjligt föras på ett gemensamt språk. Den som bedriver hamnarbete skall se till att kommunikation kan ske på ett säkert och lättfattligt sätt.

text: Innan arbete påbörjas skall både egna och inhyrda arbetstagare ha fått de instruktioner som behövs för att utföra arbetet säkert.

text: Innan lastnings- eller lossningsarbete påbörjas ombord på ett fartyg skall arbetsplatsen och de tekniska anordningarna vara i sådant skick att arbetet kan utföras säkert.

text: En funktionskontroll skall utföras på de tekniska anordningar ombord som skall användas under arbetet. Innan tekniska anordningar på ett fartyg används skall det säkerställas att manövreringen kan ske säkert.

text: Arbetstagare som upptäcker felaktighet, skada, förslitning eller annat som kan äventyra säkerheten, skall genast anmäla detta till arbetsledningen.

text: Arbetsplatsens beskaffenhet

text: Vid gång- och fordonsinfarterna till ett hamnområde skall det genom skyltning eller på liknande sätt anges vilka säkerhetsregler som gäller inom hamnområdet.

text: Arbetsplatser och tillträdesleder skall ha tillräckligt utrymme för att arbetet skall kunna utföras säkert. Olika trafikslag skall, när det behövs, separeras inom hamnområdet.

text: På ramper till fartyg där fordonstrafik förekommer skall den maximala hastighet som fordon får framföras med vara tydligt angiven. Rampens maxlast skall också vara tydligt angiven. Om rampen tillhör fartyget och maxlasten inte är tydligt angiven skall istället den som bedriver hamnarbete ta reda på maxlasten och informera berörd personal.

text: För tillträde till fartyg och till lastrum eller liknande utrymme får endast användas lämpliga och säkra förbindelseleder. Dessa skall vara anbringade och fastsatta på riktigt sätt. Skyddsnät som hindrar fall mellan fartygssidan och kajen skall finnas vid nedre änden av förbindelseleder som leder till fartyg om det inte är uppenbart onödigt.

text: Organisation

text: En signalman skall finnas för varje lyftanordning där någon vistas inom lyftanordningens arbetsområde om inte uppsikt över arbetsområdet kan uppnås på annat sätt. Kopplade bommar räknas härvid som en lyftanordning. Om det behövs skall flera signalmän finnas för en lyftanordning.

text: En hissman skall finnas för varje hiss eller grupp av hissar som manövreras från samma manöverplats och på varje däck som betjänas av hissen om inte motsvarande säkerhet ändå uppnås.

text: En trafikvakt skall finnas där det finns behov av att dirigera fordon eller varna vid förflyttning av fordon eller järnvägsvagn.

text: Signalmän, hissmän och trafikvakter skall övervaka säkerheten inom sina arbetsområden och kontrollera att deras tillsägelser följs. De får inte ha större arbetsområden än att de kan övervaka dem. De skall tillhandahållas och använda den särskilda utrustning som behövs för att arbetet skall kunna utföras säkert.

text: Under lyft- och fordonsrörelser där signalmän och trafikvakter, och i förekommande fall hissmän behövs, skall dessa ha sådan uppsikt att rörelserna kan ske utan risk. Mellan förare, samt signalmän och trafikvakter skall kontakt kunna hållas under hela rörelsen. Förlorar föraren denna kontakt skall rörelsen omedelbart stoppas.

text: En vinschman eller en kranförare får manövrera mer än en vinsch eller kran endast om manöverdonen är särskilt avsedda för detta och manövreringen även i övrigt kan ske utan risk. Vid samlyft där två eller flera vinschmän eller kranförare ingår skall en lyftledare finnas.

text: Tekniska anordningar

text: Fästen för lyftredskap på mobila maskiner, andra fordon, flyttbara ramper och liknande, som skall användas vid lastnings- eller lossningsarbete på fartyg och som är avsedda att lyftas, skall kontrolleras i samband med den fortlöpande tillsynen.

text: När en fjärrstyrd anordning inte används skall huvudkontaktorn på fjärrstyrningsanordningens mottagare vara frånslagen. Sändare skall förvaras oåtkomliga för obehöriga.

text: Fjärrstyrda anordningar skall manövreras från plats, från vilken operatören kan överblicka rörelsen. Om operatören inte har uppsikt över rörelsen skall en signalman eller trafikvakt användas.

text: Utförande av arbete

text: Allmänt

text: Last, som utgörs av mobila maskiner eller andra fordon och som skall köras vid lastning eller lossning, skall kontrolleras beträffande manöverfunktioner innan den lastas eller lossas. Före lastning eller lossning skall det säkerställas att manövreringen kan utföras på ett betryggande sätt.

text: Innan lyft- och transportrörelser utförs skall is, sten och liknande avlägsnas för att hindra skada genom ras. Alternativt skall motsvarande säkerhet skapas genom att arbetet organiseras så att inga personer befinner sig i riskområdet.

text: Uppläggning av gods m.m. på kaj, hamnplan och liknande

text: Gods och liknande får inte läggas upp så att tillträde till fartyg eller hantering av fartygs förtöjningar hindras eller försvåras. Det får inte heller läggas upp så att det hindrar framkomlighet på kajen. Minst följande avstånd skall hållas mellan gods eller liknande och nedan angivna anordningar. – Kaj- och bryggkant: 1,5 meter. – Järnvägsräl: 2,2 meter. – Spårgående kran: 0,9 meter räknat från kranens bredaste del och upp till en höjd av 2,5 meter över mark eller motsvarande. Gods och liknande får dock läggas upp närmare kaj- och bryggkant än 1,5 meter om det läggs så nära kanten att det inte finns någon möjlighet att passera på utsidan.

text: Luckor m.m.

text: Arbete med patentluckor, portar, ramper, hängdäck och liknande maskinellt driven fartygsutrustning skall ha utförts av ansvarig person från fartyget eller under överinseende av sådan person. Utrustningen skall i öppet eller upphängt läge vara säkrad med mekanisk spärranordning.

text: Avtagna luckor och annan liknande fartygsutrustning skall vara stabilt upplagda och tillräckligt säkrade. De får inte inkräkta på det utrymme en signalman behöver. De får heller inte hindra nödvändig förflyttning ombord.

text: Vid hantering av ramper, luckor och annan liknande fartygsutrustning liksom vid om- eller tillriggning av lastbom eller liknande får annat arbete inte pågå i lastrummet under lucköppningen. Detsamma gäller på andra platser inom riskområdet för föremål som kan falla eller för fordon

text: som oavsiktligt kan komma i rörelse. Vid manövrering av ramper, luckor och liknande skall det tillses att ingen befinner sig på dessa eller i riskområdet för klämning. Luckor och annan liknande fartygsutrustning, som inte är stabilt upplagda och tillräckligt säkrade, skall avlägsnas innan arbete utförs i lastrum.

text: Arbete med fordon, järnvägsvagn m.m.

text: I slutet utrymme skall så långt möjligt eldrivna fordon användas. Fordon med förbränningsmotor får användas endast om tillräckliga åtgärder vidtas som säkerställer tillräcklig luftväxling. Onödig tomgångskörning får inte förekomma. Motorn skall stängas av om ett fordon lämnas obevakat. Förbränningsmotordrivna fordon som används i slutet utrymme skall vara så underhållna och utrustade samt köras på sådant bränsle att mängden farliga och besvärande avgaser blir så liten som möjligt.

text: Vid uppställning eller koppling av fordon eller järnvägsvagnar skall åtgärder vidtas så att de inte kan komma i oavsiktlig rullning. Vid förflyttning av påhängsvagnar och andra släpfordon med broms- och belysningssystem skall dessa vara anslutna, om inte betryggande säkerhet beträffande bromsförmåga och synlighet ändå kan uppnås.

text: Stuvning, stapling, sektionslastning, hantering av containrar och bulk-, olje- och kemikalielast m.m.

text: Vid lastning och lossning får fartygets trim eller slagsida inte överstiga 2°. Undantag gäller vid enstaka väl kontrollerade lyft, vid så kallat haveriarbete och vid speciella arbeten där arbetsmetoden kräver större trim eller slagsida än 2°.

text: Säkra utrymningsleder och andra lämpliga anordningar skall finnas för att skydda personer vid hantering av bulklast. Det skall särskilt beaktas att en nödställd person skall kunna undsättas vid ras.

text: Vid arbete på lastbärare eller gods, där det finns särskild risk för skada genom fall till lägre nivå, skall förebyggande åtgärder vidtas. Anordningar för skydd mot fall skall användas där det behövs.

text: Arbete med mer än ett arbetslag i samma lucköppning eller lastrum

text: Då flera av varandra oberoende arbetslag samtidigt arbetar i samma lucköppning eller lastrum skall utrymmet mellan lagen vara tillräckligt så att arbetet kan utföras säkert.

text: Det fria utrymmet för varje arbetslag skall vara så stort att – det i händelse av fara går snabbt att sätta sig i säkerhet, samt att – hantering av långt eller skrymmande gods inte inkräktar på annat arbetslags utrymme.

text: Hantering av lastbärare

text: Containrar, påhängsvagnar, växelflak och andra lastbärare får lyftas endast i lyftanordningar som har ett tillförlitligt lastindikeringsdon eller har en tillförlitlig kranvåg i anslutning till lastkroken. Detta gäller dock inte om lastbärarens vikt på annat sätt framgår eller kunnat kontrolleras genom vägning före lyftet eller om lastbäraren konstaterats vara tom.

text: En överlastad eller snedlastad lastbärare får inte lyftas. En överlastad eller snedlastad lastbärare får dock lyftas från fartyg, fordon eller järnvägsvagn till kaj, flakvagn eller motsvarande om särskilda försiktighetsåtgärder vidtas. Lastbäraren får därefter inte användas utan att ha tömts på överlasten eller att snedlasten har åtgärdats. Därvid skall det ha konstaterats att det inte finns några synliga fel som kan inverka på säkerheten vid den fortsatta hanteringen. En överlastad eller snedlastad lastbärare skall rapporteras till avsändaren.

text: Om en lastbärare samtidigt lyfts med mer än en lyftanordning skall lyftanordningarna vara kopplade till lyftredskapet via lastok eller liknande.

text: Personlig skyddsutrustning m.m.

text: Skyddshjälm, varselklädsel och skyddsskor skall användas om det inte bedöms att det är uppenbart onödigt. Det skall göras en skriftlig bedömning där det framgår vilken typ av arbete och inom vilket område användning av viss personlig skyddsutrustning inte behövs. En lämplig räddningsväst skall användas vid förtöjningsarbete och annat arbete där det finns särskild risk att falla i vattnet. Annan personlig skyddsutrustning skall användas där så behövs.

text: Förbandsmateriel, sjuktransport, livräddningsutrustning m.m.

text: Personal och utrustning skall finnas lätt tillgängliga för att rädda personer som befinner sig i fara, samt för transport av skadade.

text: Vid arbete på fartyg eller på annan arbetsplats som inte har direkt förbindelse med land skall, under den tid arbete pågår, lämplig båt för att föra iland skadad person samt utrustning för livräddning och första hjälpen finnas tillgänglig.

text: Bestämmelser för hamninnehavare

text: Hamninnehavare skall se till att hamnområden och tillträdesleder dit samt tillträdesleder fram till fartyg har tillräckligt utrymme och är så beskaffade i övrigt att arbete kan utföras säkert. Det skall särskilt beaktas att underlaget är fritt från sättningar och ojämnheter av betydelse för arbetsmiljön. Det skall ha tillfredsställande dränering. Risker för trafikolycksfall skall beaktas.

text: Hamninnehavare skall se till att kajer, bryggor, pirar, ramper, hamnplaner och liknande platser samt tillfarter till dessa som är avsedda för hamnarbete har tillräcklig och lämplig belysning där arbete pågår. Sådan belysning skall dessutom finnas på den del av området som utgör tillträdesled till fartyg. Ljuskällors återgivning av färg skall vara lämplig för arbetsuppgiften. Belysning skall vara utformad så att varningsskyltar, nödstoppsdon och liknande lätt uppfattas. Belysning skall ha lämplig fördelning och riktning. Bländning skall så långt möjligt undvikas. Där hamnarbete normalt avses förekomma skall belysningsstyrkan uppgå till minst 20 lux på fria ytor utan skymmande föremål såsom järnvägsvagnar, containrar, gods eller dylikt. Dock får inom 5 meter från kajkanten belysningsstyrkan gå ner till 5 lux om detta är nödvändigt för att hindra att sjöfarande bländas. Nedtrappningen från 20 lux skall i sådant fall ske inom en sträcka av högst 25 meter från kajkanten.

text: Hamninnehavare skall se till att det finns lämpligt skydd mot nedstörtning av fordon på kajer, bryggor, pirar, ramper eller motsvarande där andra motordrivna fordon än mopeder används. Detta gäller dock inte om det är uppenbart onödigt. Vid kajändar (nocke) där motordrivna fordon kan förekomma skall alltid finnas avkörningsskydd. Avkörningsskydd vid kajkanten skall ha en höjd som är anpassad efter den typ av fordon som normalt används. De skall dock alltid vara minst 0,3 meter höga. Skydden skall vara varningsmarkerade och så utförda att de hindrar nedstörtning av motordrivna fordon som oavsiktligt körs eller glider mot dem.

text: I hamnar eller hamnavsnitt som företrädesvis är avsedda för sådana fiskefartyg varifrån fångsten lossas manuellt gäller följande. Avkörningsskydd får vara lägre än 0,3 meter, om godtagbar säkerhet mot nedstörtning av fordon ändå uppnås. De skall dock vara minst 0,1 meter höga.

text: Hamninnehavare skall se till att det utmed kaj, brygga, pir eller motsvarande där hamnarbete utförs finns följande – med högst 200 meters mellanrum lämplig livräddningsutrustning, samt – med ca 50 meters mellanrum fasta kajstegar eller likvärdig möjlighet för den nödställde att ta sig upp ur vattnet. Fasta kajstegar eller motsvarande skall, vid alla i hamnen, normalt förekommande vattenstånd, alltid nå minst 1 meter under vattenytan. På lämpliga platser inom olika hamnavsnitt skall finnas livräddningsflotte eller livräddningsbåt.

text: Utefter kajer, bryggor, pirar eller motsvarande där tillträde till fartyg förekommer skall hamninnehavare se till att det med lämpliga mellanrum finns fästanordningar för skyddsnät till landgång. Fästena skall vara så placerade att snubblingsrisk så långt möjligt undviks.

text: Ikraftträdande

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 januari 2003. Samtidigt upphävs Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1986:18

text: ) med föreskrifter om hamnarbete samt anvisningar om skyddsåtgärder vid lastning och lossning av fartyg samt vid terminalarbete i hamn (anvisningshäfte nr 1, Hamnarbete).

text: KENTH PETTERSSON

text: Lennart Ahnström Göran Lindh

text: Arbetsmiljöverkets allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om hamnarbete

text: Arbetsmiljöverket meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av verkets föreskrifter (

text: AFS 2001:9

text: ) om hamnarbete. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna (t.ex. upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven, visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt) och att ge rekommendationer, bakgrundsinformation och hänvisningar.

text: Bakgrund

text: Arbetarskyddsstyrelsen har tidigare med stöd av arbetarskyddslagen utfärdat anvisningar om hamnarbete. Därefter har föreskrifter och allmänna råd om hamnarbete utfärdats med stöd av

text: arbetsmiljölagen

text: . De föreskrifter som nu utfärdas, också med stöd av

text: arbetsmiljölagen

text: , är en omarbetning av de tidigare anvisningarna och föreskrifterna. Delar av de upphävda anvisningarna och föreskrifterna täcks av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om användning av arbetsutrustning. Jämfört med de tidigare föreskrifterna om hamnarbete behandlas inte kemiska och biologiska risker. Dessa risker behandlas numera bl.a. i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om kemiska arbetsmiljörisker, arbete i slutet utrymme och smittfarligt arbete.

text: Arbetsmiljölagen

text: gäller vid lastning och lossning av fartyg, d.v.s. vid hamnarbete. Däremot gäller

text: arbetsmiljölagen

text: inte för fartygsarbete som avser andra fartyg än örlogsfartyg (

text: 1 kap. 4 §

text: ). Med fartygsarbete avses ”arbete för fartygets räkning som utförs ombord på fartyget eller på annat ställe av någon som följer med fartyget” enligt definitionen i

text: fartygssäkerhetslagen

text: (SFS 1988:49). I

text: fartygssäkerhetslagen

text: regleras frågor om bl.a. fartygs sjövärdighet, fartygs lastning (stabilitet och fribord), fartygs bemanning och arbetsmiljön ombord. Sjöfartsverket utövar tillsynen av fartyg (även av örlogsfartyg) och skriver tillämpningsföreskrifter till

text: fartygssäkerhetslagen

text: Kommentarer till vissa paragrafer

text: Till 1 § I begreppet hamn innefattas även industrihamn, fiskehamn och liknande. Föreskrifterna omfattar även hamnarbete som utförs inom försvarsmakten.

text: Till 2 § Bestämmelser om samordning av skyddsåtgärder på svenskt fartyg finns i

text: fartygssäkerhetslagen

text: (SFS 1988:49). Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att “I fråga om ett fartyg i svensk hamn vilar ansvaret för sådan samordning av skyddsåtgärder som påkallas av att fartyget är under lastning eller lossning på den arbetsgivare som är ansvarig för detta arbete. Ansvaret kan överlåtas till redaren.” Det är viktigt att fartygsbesättningens och de landanställdas arbetsuppgifter samordnas så att inte nya olycksfallsrisker uppstår. Ett exempel på detta är att städning och annat arbete som inte är lastnings- eller lossningsarbete inte bör påbörjas förrän lastnings- eller lossningsarbetet har avslutats i ett område där risk föreligger för fallande föremål, påkörning eller liknande. Till

text: 3 §

text: Det är lämpligt att dokumentet sänds över till fartyget innan hamnanlöpet och att fartygets befälhavare signerar dokumentet om samtliga krav är uppfyllda. Fartyg som frekvent anlöper samma hamn kan ha fasta rutiner för hamnbesök. Det kan vara lämpligt med instruktioner på flera språk. Till

text: 4 §

text: När direkt talkommunikation eller varselsignalering inte är möjlig kan kommunikationsradio, mobiltelefon eller liknande vara lämpliga hjälpmedel. Till

text: 5 §

text: Skriftliga instruktioner för arbetets utförande underlättar introduktionen av nyanställda och inhyrd personal. Därutöver bör introduktionen även ske muntligt. Till

text: 6 §

text: Exempel på tekniska anordningar ombord som skall kontrolleras innan arbete påbörjas är tillträdesleder, lejdare, skyddsräcken, utrymningsvägar, ventilation och belysning. Kontrollen utförs lämpligen tillsammans med fartygets befäl. Innan kran används för lastning eller lossning är det viktigt att provlyft utförs. Innan fartygshiss används är det viktigt att kontroll har utförts av att hissens säkerhetsspärrar aktiveras vid alla stannplan. Det är lämpligt att den som ska använda anordningen provar manövreringsegenskaperna innan lastnings- eller lossningsarbetet påbörjas. Till

text: 7 §

text: Det är viktigt att arbetet avbryts, om det är möjligt från säkerhetssynpunkt, i avvaktan på rättelse. Eftersom hamnarbete ofta innebär arbete på olika fartyg är det viktigt att landpersonal är observant på konditionen på fartygets anordningar. Analys av tillbudsrapporter kan vara ett bra underlag för arbetsmiljöförbättrande åtgärder.

text: Till 8 § Med säkerhetsregler avses regler om anmälan, behörig trafik, trafikregler, samordningsansvar m.m. Det är lämpligt att det framgår vem som har utfärdat reglerna och vem som kan ge upplysningar om dessa. Det är också lämpligt att hamnområdet är inhägnat och har ett kontrollerat insläpp. Till 9 § Lasthantering kan innebära stor risk för trafikolycksfall. Exempel på skyddsåtgärder är att – tillräckligt breda körvägar hålls öppna, – särskilda gång- och körvägar anordnas och markeras för olika trafikslag, – trafik enkelriktas, – nödvändiga avspärrningar, trafikspeglar och varningsskyltar sätts upp, samt – trafikvakt avdelas där så behövs. Att körvägar hålls öppna är viktigt t.ex. för att ambulans eller annat utryckningsfordon skall kunna komma fram till arbetsplats och förbindelseleder till fartyg. Generella regler om utformningen av arbetsplatser finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om arbetsplatsens utformning. Till 10 § Hastigheten bör anpassas till förhållandena på platsen. Det är ofta lämpligt att begränsa antalet fordon som får befinna sig på rampen. Vid angivande av maxlast på ramp är det viktigt att hänsyn tas till den belastning och de dynamiska tillskottslaster som uppkommer då rörliga eller låsta ramper vilar på varandra. Till 11 § Beträffande förbindelseleder till fartyg och lastrum finns regler i Sjöfartsverkets författningssamling. Av dessa framgår att för utländska fartyg i svenskt farvatten skall bestämmelserna i "Safety and Health in Dock Work" utgiven av internationella arbetsorganisationen (ILO 1977) gälla. Det är viktigt att lämpliga åtgärder vidtas för att göra ombordstigning, transport och landstigning säkra. Det är lämpligt att skyddsnät till förbindelseled som leder till fartyg sträcker sig cirka två meter om vardera sidan, utefter kajen. Tillhandahålls förbindelseled till fartyg av stuveriföretag eller liknande är det lämpligt att anordningarna uppfyller Sjöfartsverkets krav för motsvarande anordningar. Det är viktigt att fast förbindelseled till lastrum eller liknande inte blockeras utan hålls öppet i så stor utsträckning som möjligt.

text: I fartyg som transporterar farligt gods är det normalt lämpligt att förbindelseled till lastutrymme finns i sådan omfattning att gångavstånd till närmaste förbindelseled inte är större än omkring 10 meter. Personbefordran med lyftkorg bör användas endast i undantagsfall. Det är då viktigt att kombinationen kran och lyftkorg är avsedd för personbefordran. Det är lämpligt att utse en lyftledare vid personbefordran med lyftkorg. Till 12 § Signalman kan i vissa fall undvaras t.ex. om arbetet organiseras så att förare av lyftanordningen kan ha betryggande uppsikt över riskområdet med hjälp av exempelvis fjärrmanövrering eller användning av kamera och monitor i kombination med att åtgärder vidtas så att ingen uppehåller sig i riskområdet. Behov av mer än en signalman kan uppstå t.ex. om förare av lyftanordning inte kan se plats där gods landas eller tas på kajen. Till 13 § Hissman kan i vissa fall ersättas t.ex. genom att trafikvakt avdelas för dennes uppgift eller genom övervakning med kamera och monitor. Till 14 § Dirigering av fordon kan behövas när fordonsförare inte kan överblicka arbetsområdet och framföra fordonet säkert utan hjälp. Detta kan gälla t.ex. vid backning eller då last på fordonet eller annat skymmer sikten. Det kan vara t.ex. på Ro-Ro-ramper, ombord på fartyg, på trånga pirar, inne i magasin och på platser med korsande eller dubbelriktad trafik. Det kan också vara på kaj eller plan då sikten är skymd. Till 15 § I övervakning av säkerheten ingår normalt att signalman bl.a. – uppmärksamt följer aktuell lasthantering och i god tid varnar för hängande last, – placerar sig • väl synlig för förare av lyftanordning, • så att personen är skyddad för eventuell fallande last och • så att personen i möjligaste mån kan iaktta arbetets hela förlopp, – dirigerar förare av lyftanordning på säkert och överenskommet sätt, – särskilt uppmärksammar slingning av gods och belastningsförhållanden i linor, stroppar, längor, bommar och liknande, samt – kontrollerar att alla sysselsatta i stuveriverksamheten lämnat fartyget efter slutfört arbete. I hissmans övervakning av säkerheten ingår normalt bl.a. att fortlöpande se till – att avkörningsskydd, avspärrningsanordningar och övriga säkerhetsanordningar för hissen fungerar, – att obehöriga inte vistas inom arbetsområdet vid lasthanteringen,

text: – att lasten placeras på hissplanet så att detta inte snedbelastas eller lasten skjuter över hissplanets lastprofil, samt – att personbefordran inte utförs om hissen inte är godkänd för personbefordran. I övervakning av säkerheten ingår normalt att trafikvakt bl.a. – uppmärksamt följer aktuell trafik och lasthantering, – placerar sig väl synlig för fordonsförare och så att han inte löper risk att bli påkörd, samt – dirigerar fordonsförare på säkert och överenskommet sätt. Erforderlig utrustning kan vara utrustning för signalgivning, varningssignalering och kommunikation, t.ex. kommunikationsradio eller mobiltelefon. Till 16 § Organisatoriska åtgärder i kombination med användning av manövreringshjälpmedel t.ex. kamera och monitor, kan eventuellt ersätta signalman/trafikvakt och i förekommande fall hissman. Vid en nödsituation är det viktigt att det finns möjlighet att sätta sig i säkerhet via förbindelseled. Till 19 § Det är viktigt att sändare inte kan förväxlas vid t.ex. raster. Till 22 § Ett sätt att skapa möjligheter till att avlägsna stenar och is från lastbärare och fordon är att anordna en arbetsstation där fordon kan stanna och chauffören har möjlighet att kontrollera lastbärarens och fordonets tak samt att vidta åtgärder på ett säkert sätt. Till 23 § Det är viktigt att framkomligheten för utryckningsfordon och räddningsarbete inte hindras. Linjemarkering på underlaget underlättar uppställning av gods för kran- och truckförare. Till 24 § Det är viktigt att patentluckor, ramper, klaffar och hängdäck inte manövreras när person befinner sig på dem. Till 25 § Det är viktigt att luckor och annan liknande fartygsutrustning inte hindrar behövlig framkomlighet på däck. Enligt bestämmelserna i "Safety and Health in Dock Work" utgiven av internationella arbetsorganisationen (ILO 1977) bör avståndet mellan upplagda luckor o.d. och lucköppningen vara minst 1 meter om så är möjligt. Går det inte att placera luckor o.d. på detta avstånd från luckkarmen kan det vara nödvändigt att placera dem iland. Ibland kan det vara nödvändigt att sätta upp räcke eller mantåg som skydd mot fall. Till 26 § Det är viktigt att uppmärksamma att en tappad lastbom inte alltid faller rakt ner utan att den, liksom tillhörande hisslinor och gajar, kan svepa över ett större område. Detta kan t.ex. bero på att fartyget har slag-

text: sida eller att gajarna styr den tappade lastbommen. Även intilliggande kaj kan vara riskområde. Också området nedanför en ramp kan vara riskområde om t.ex. fordon på rampen oavsiktligt kommer i rullning eller gods rasar ur ett fordon. Till 27 § Exempel på slutet utrymme kan vara lastrum, mellandäck, slutet Ro-Ro-utrymme, djuptank, magasin, förråd, container, järnvägsvagn eller liknande. Åtgärder som avses kan vara t.ex. – att ändra arbetsorganisation eller arbetsmetoder, – att öppna täckluckor, – att ventilationsanordningar som hör till utrymmet hålls igång och är rätt inställda, – att anordningarna om de är otillräckliga kompletteras med eller ersätts av särskild ventilationsanordning, t.ex. flyttbar inblåsningsfläkt med slang, samt – att avgaserna direktevakueras t.ex. genom slang. Vid användning av förbränningsmotordrivna fordon på fartyg och andra slutna utrymmen är det lämpligt att dessa körs på en bränsletyp som avger så lite föroreningar som möjligt. Dieseldrivna fordon bör förses med katalysator och partikelfälla. Exempel på åtgärder som behöver vidtas i samband med fordons underhåll är att motor, katalysator och partikelfälla trimmas och sköts så att förbränningen blir så fullständig och effektiv som möjligt. Vid val av truck är det viktigt att beakta bulleraspekten för såväl föraren som för arbetstagare i truckens närhet. Till 28 § I många fall måste fordon och järnvägsvagnar vara både bromsade och klossade eller säkras på annat sätt för att inte komma i oavsiktlig rullning. Det är viktigt att det säkerställs att bromstrycket är uppe innan förflyttning påbörjas. De som berörs av förflyttning kan behöva varnas. Ofta kan särskilt avdelad person, trafikvakt, behövas för detta. Närmare upplysningar om växling av spårbundna järnvägsfordon finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om växlingsarbete. Till 29 § Med trim avses skillnad i djupgående mellan fartygets för och akter.

text: En del lyft särskilt med fartygets egna lyftanordningar och viss hantering kan orsaka sådan rörelse av fartyget att det kan bli nödvändigt att avbryta annat arbete ombord eller vidta andra skyddsåtgärder. Ökad rasrisk kan uppstå t.ex. vid samtidig användning av flera lyftanordningar eller vid kransning runt lucköppning i mellandäck med truck som arbetar från underrum. I samband med kransning är det normalt lämpligt att tvärskeppsstuvar först sätts på plats så att fartyget lastas ner och blir så stabilt som möjligt innan uppsättning långskepps påbörjas. Likaså att kollin så långt som möjligt placeras med sin längsta sida tvärskepps. Åtgärder som kan behöva vidtas är t.ex. att kontrollera fartygets stabilitet, att avbryta annat arbete och att spärra av farliga områden. Det är särskilt viktigt att fortlöpande kontrollera stabiliteten vid lossning och lastning av sidoportsfartyg. Även utrymme runt fartygets förtöjningar kan vara farligt område. Slagsida kan bero på dålig stabilitet. Rasrisk kan finnas även vid mindre än 2° slagsida, t.ex. vid stapling av virkespaket. Behöver åtgärder mot slagsida vidtas bör detta normalt ske i samråd med ansvarigt fartygsbefäl. Under lastning eller lossning är det viktigt att arbetsledningen så långt möjligt håller sig underrättad om åtgärder från besättningens sida som kan påverka rasrisken för gods och fartygets trim, stabilitet eller stresskriterier. Exempel på sådana åtgärder är omdisponering av ballast eller annan förändring i fartygets viktfördelning. Generella regler om skydd mot ras finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om skyddsåtgärder mot skada genom ras. Regler om kemiska arbetsmiljörisker finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om kemiska arbetsmiljörisker. Till 30 § Det är viktigt att bulklast lossas på sådant sätt att inte farliga rasvinklar uppkommer. Vissa laster t.ex. järnskrot, flis, massaved och finfördelat kol, kan orsaka syrebrist. Till 31 § Det är lämpligt att arbete med lastsäkringsutrustning till staplade containrar utförs på ett sätt som exponerar arbetstagare minimalt för fallrisk. Om redaren använder sig av semiautomatiska- eller automatiska vridlås kan merparten av arbetet utföras från landsidan. Vid de tillfällen redaren använder sig av manuella vridlås är det lämpligt att arbete på containertak utförs från en arbetskorg som är fäst i hamnkranens containerok. Arbete på containertak bör inte utföras utan att personlig fallskyddsutrustning används.

text: Vid sektionslastning eller motsvarande kan skydd mot fall med fördel utgöras av skyddsnät eller liknande som är säkrat nedtill så att fall mellan nät och stuv förhindras. Vid lastning och lossning av virkespaket bör det eftersträvas att arbetstagare exponeras minimalt för fallrisk. Om arbete måste utföras på virkespaket är det lämpligt att skyddsnät används. Av

text: arbetsmiljölagen

text: 3 kap. 10 §

text: framgår bl.a. att ”Den som överlåter eller upplåter en förpackad produkt skall se till att förpackningen inte innebär risk för ohälsa eller olycksfall”. Det är viktigt att t.ex. virkespaket har sådan täckning att den motverkar halkning och att håligheter är markerade på täckningen. Till

text: 32 §

text: Olika typer av last och olika utformning av fartyg kan innebära större eller mindre risk t.ex. vid eventuell kalvning av sling. Därför är det viktigt att arbetet planeras så att avstånden mellan olika arbetslag är tillräckliga. Ibland kan det vara nödvändigt att begränsa antalet arbetslag som arbetar i samma lucköppning eller lastrum för att erhålla tillräckligt utrymme. Utförs arbete på olika nivåer kan risk finnas att gods eller annat faller ner på den lägre nivån om det inte är säkrat. Till

text: 33 §

text: Vägning kan ske redan då containern eller andra lastbärare tas emot i hamnen. Kan lyftanordningens förare inte avläsa kranvåg från manöverplatsen kan särskild person behövas för att vid lättning läsa av vikten och meddela den till föraren. Lastindikeringsdon och vågar kan normalt anses tillräckligt noggranna om den visade vikten avviker högst ± 5 % från den verkliga. Till

text: 34 §

text: De särskilda försiktighetsåtgärder som avses kan t.ex. vara att man – delvis tömmer lastbäraren, – flyttar över dem till flak e.d. med tillräcklig bärighet, – spärrar av riskområdet, eller avbryter annat arbete i närheten, samt – iakttar särskilda anvisningar t.ex. från brandmyndighet eller liknande om lastbäraren innehåller farligt gods. Ovanstående försiktighetsåtgärder är även aktuella vid snedlastad lastbärare eller lastbärare med lastförskjutning. Om lastbäraren töms delvis är det viktigt att detta görs så att den inte blir snedlastad.

text: Det är viktigt att observera att överlast i lastbärare kan innebära att man måste byta lyftanordning eller lyftredskap så att inte maxlasten överskrids. Till 36 § I bilaga 1 visas exempel på lämplig personlig skyddsutrustning i samband med hamnarbete. I bilagan används begreppet ekvivalent ljudnivå. Detta begrepp betyder energiekvivalent medelvärde av en varierande ljudnivå under en given tidsperiod. Till 37 § Det är viktigt att en skadad person kan flyttas från arbetsplats till ambulans eller motsvarande utan risk för att skadan förvärras. Närmare regler finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om första hjälpen och krisstöd. Till 38 § Med lämplig livräddningsutrustning avses t.ex. livboj med lina och livräddningshake. Till 39-43 §§ Dessa bestämmelser tar upp skyldigheter som direkt vilar på hamninnehavare som råder över hamnen och upplåter ett hamnområde för arbete. Som hamninnehavare räknas normalt hamnägaren eller den som i ägarens ställe råder över hamnen. Arbetsgivare som bedriver hamnarbete är skyldig att se till att kompletterande skyddsåtgärder vidtas om arbete bedrivs på plats som inte uppfyller kraven. Om detta inte är möjligt får istället arbetet avbrytas. Generella regler om utformningen av arbetsplatser finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om arbetsplatsens utformning. Till 39 § Exempel på åtgärder för att göra hamnområden och tillträdesleder dit säkra är – att hinder som inte kan avlägsnas och som innebär fara markeras på lämpligt och iögonfallande sätt och om det behövs är belysta, – att ytor som används för trafik eller hantering och uppläggning av gods eller liknande är lämpade för ändamålet och underhålls väl, samt – att områden som av olika anledningar är riskabla spärras av i nödvändig omfattning. Till hamnområde räknas kaj, brygga, pir, ramp, hamnplan och liknande plats. Generella regler om underlagets bärighet finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om skyddsåtgärder mot skada genom fall och genom ras.

text: Anordningar på kajen som kan göra tillträdet till fartyg säkrare, t.ex. landgångstorn, kan vara lämpliga – där stora höjdskillnader finns eller kan uppstå mellan fartygsdäck och kaj, samt – där fartygets normala förbindelseled av annat skäl är olämpligt att använda. Till 40 § Vid ramp och dylikt i anslutning till färjeläge, Ro-Ro-läge eller liknande, särskilt där person- och fordonstrafik blandas behövs erfarenhetsmässigt kraftigare belysning, ofta över 100 lux. Om belysningen trappas ned mot kajkanten för att inte blända sjöfarande är det lämpligt att armaturerna avbländas ovanför 90° från lodlinjen. Ljuskällans riktning, höjd och typ av ljus påverkar i hög grad risken för bländning. Vid arbete med motorredskap där den normala belysningen delvis skyms av föremål kan särskild belysning på motorredskap vara nödvändig. Särskild belysning kan också behövas vid arbete i container, järnvägsvagn och lastrum. Till 41 § Det är lämpligt att avkörningsskydd konstrueras och placeras så att det inte hindrar tillträde till fartyg, arbete på kajen och vattenavrinning från denna. Det får vara flyttbart. Godtagbar säkerhet kan uppnås t.ex. genom att avståndet mellan avkörningsskyddet och kajkanten ökas när avkörningsskyddet sänks. För fordon med mindre hjul kan t.ex. ett djup på 1 meter vara lämpligt om avkörningsskyddets höjd är 0,1 meter. Kranspår med lämplig höjd liksom avlänkande av trafiken på lämpligt sätt kan göra avkörningsskydd onödigt. Till 42 § Exempel på lämplig livräddningsutrustning är stege med hakar och livräddningshake som är så långa att de når minst 1 meter under vattenytan, samt livboj med ca 25 meter lång lina. Livräddningsutrustning bör placeras strategiskt vid förtöjningslägen. Det är viktigt vid utplacering av livräddningsutrustning och livräddningsflotte eller livräddningsbåt att tänka på att snabb användning respektive sjösättning inte hindras av t.ex. uppställda järnvägsvagnar. Är kajen bakom fast stege målad i avvikande färg är det lättare för nödställd person att upptäcka stegen. Används fluorescerande färg upptäcks stegen lättare i mörker. Den avgränsning av utrymmet mellan kaj och fartyg som kan uppstå vid användning av avbärare, kan föranleda behov av

text: kajstegar i det avgränsade utrymmet. Det är lämpligt att kajstegarnas skick kontrolleras efter varje vinter. Till 43 § I de flesta fall är ett lämpligt mellanrum för fästpunkterna för landgångsnät cirka 2 meter.

text: Bilaga 1

text: Exempel på personlig skyddsutrustning

text: Risk Risksituation Lämplig personlig skyddsutrustning

text: Huvudskada. Fallande föremål, kläm- Industrihjälm, provad enning. ligt SS-EN 397 och märkt med “LD” (bättre sidstyvhet) “440Vac” (elektrisk isolering) “–20°/–30°” (stark kyla).

text: Fotskada. Fallande föremål. Skyddsskor med tåhätta Klämning av fötter. (standard SS-EN 344 och 345) och märkt med Halkning. Halt underlag. ”SBII” Baskrav ”S1 – S5” Nerkylning av fötter. Kallt klimat. tilläggskrav ”Cl” köldisolering.

text: Ögonskada. Stänk av kemiska produk- Ögonskydd. ter, flygande partiklar och Ansiktsskärm eller damm. korgglasögon.

text: Hörselskada. Buller där den ekvivalenta Hörselkåpor eller hörselljudnivån under en 8-tim- proppar provade enligt mars arbetsdag överstiger SS-EN 352-1 resp. SS-EN 85 dB(A). Särskilt känsliga 352-2. Lämpliga skydd personer kan riskera hör- väljs med hänsyn till selskada även för nivåer bullrets nivå, frekvensned till 75 dB(A). innehåll och behov av att uppfatta tal och varningssignaler.

text: Fall till lägre nivå. Fasta skyddsanordningar Fallskyddssystem enligt saknas. SS-EN 363. Utrustning Arbeten av tillfällig art. med stödjande och fallhindrande funktion enligt SS-EN 358.

text: Syrebrist. Arbete med bulklast. Andningsskydd i form av tryckluftsutrustning.

text: Skador på andnings- Hantering av hälso- och Andningsskydd i form av organen. smittfarliga ämnen. helmask eller halvmask Exempelvis vid hantering med relevanta filter. av bulklast eller p.g.a. Utrustningen kan också skadat emballage. bestå av fläktförsedda filterskydd. Tryckluftsutrustning.

text: Handskador. Vassa föremål, kemikalier, Skyddshandskar mot akkyla. tuella risker. Mekaniska risker SS-EN 388, kemiska risker SS-EN 379 och risker p.g.a. kyla SS- EN 511.

text: Påkörning. Fordonstrafik och övrig Varselkläder enligt SS-EN godshantering. 471.

text: Nedkylning. Arbete i kyla, väta och Värmeisolerande skyddsvind. kläder enligt SS-ENV 342 (enbart kyla) eller SS- ENV 343.

text: Drunkning. Förtöjningsarbete och lik- Flytväst enligt standard nande arbete vid kajkant. SS-EN 399-275N, SS-EN 396-150N eller SS-EN 395-100N.


fs: afs

publisher: Stockholm 2002

title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om användning av trycksatta anordningar samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna

text: Dessa föreskrifter gäller vid yrkesmässig användning av tryckbärande anordningar, cisterner, lågtrycksgasbehållare och vakuumkärl. För gasflaskor gäller dock endast 12 §. Föreskrifterna gäller inte för sådan trycksatt anordning i kärnteknisk anläggning för vilken Statens kärnkraftinspektion har utfärdat föreskrifter eller villkor enligt lagen (SFS 1984:3) om kärnteknisk verksamhet.

type: stycke

type: paragraf

text: Definitioner

type: rubrik

text: I dessa föreskrifter använd s följande beteckningar med nedan angiven betydelse.

text: Ackrediterat organ Kontrollorgan i tredjepartsställning som är ackrediterat av SWEDAC för ifrågavarande uppgift enligt lagen (SFS 1992:1119) om teknisk kontroll. Anläggning En grupp av sammanfogade trycksatta anordningar som tillsammans bildar en integrerad och funktionell enhet. Till anläggningen räknas även ingående maskinkomponenter såsom pumpar, fläktar och kompressorer m.m. som behövs för att anläggningen skall fungera. Användning av trycksatt anordning Varje aktivitet som start och stopp, nyttjande, rengöring, fortlöpande tillsyn eller underhåll.

text: Besiktning Föreskriven kontroll i form av första besiktning, återkommande besiktning, revisionsbesiktning, extra besiktning eller riskanalysbaserad besiktning som skall utföras av ett ackrediterat organ. Brukare Arbetsgivare, eller två eller flera som för gemensam räkning yrkesmässigt driver verksamhet utan arbetstagare, samt den som ensam eller gemensamt med familjemedlemmar yrkesmässigt driver sådan verksamhet. Cistern Behållare som är konstruerad för vätska där gastrycket ovanför vätskan inte överstiger atmosfärtrycket med mer än 0,5 bar. Driftpersonal Personer med erforderlig utbildning som har fått arbetsuppgiften att ha hand om driften av en anläggning. Driftpersonal i beredskap Person som vid larm från anläggning inom en viss tid befinner sig i denna för att vidta erforderliga åtgärder. Fluider Gaser, vätskor och ångor i ren fas samt blandningar av dessa. En fluid kan innehålla fasta ämnen (en suspension). Fortlöpande tillsyn Regelbunden tillsyn av anordning med tillhörande säkerhetsutrustning i syfte att förvissa sig om att säkerheten är betryggande. Frätande medium Vätska eller annat medium, klassat som frätande med riskfras R 35 enligt Kemikalieinspektionens författningssamling. Hetvattenanläggning Pannanläggning där vatten används som värmebärare med drifttemperatur över 110˚C. Hetoljeanläggning Pannanläggning där olja används som värmebärare. Larm A-larm; larm från anläggning om förhållande som medför personfara eller omedelbar risk för person eller anläggning.

text: B-larm; larm som om det ej åtgärdas kommer att medföra risk för person eller för anläggnings säkerhet. Processlarm; larm som avser driften t.ex. bränsleförsörjning eller enklare driftavvikelser. Processlarm kan också vara avvikelse hos miljöparametrar t.ex. utsläppsvärde. Lågtrycksgasbehållare Behållare konstruerad för gas med ett gastryck som inte överstiger 0,5 bar. Pannanläggning Anläggning i vilken värme frigörs ur bränsle, elenergi eller annan energikälla och överförs till fluider för användning utanför pannan. Panna Behållare i vilken värme, som frigörs ur bränsle eller elenergi, överförs till vätska eller ånga för användning utanför kärlet. Tryckkärl för värmning av tappvarmvatten, s.k. vattenvärmare, skall dock inte betraktas som panna. Riskanalys Systematisk identifiering av riskkällor samt en uppskattning av dessa risker avseende hälsa, miljö eller egendom. Riskbedömning En bedömning av risken för olycksfall eller ohälsa i en risksituation i syfte att avgöra om riskreducerande åtgärder behövs. Riskinventering Förenklad riskanalys i syfte att uppskatta risker i en anläggning med ett fåtal trycksatta anordningar. Skållande medium Vätska eller annat medium som kan orsaka brännskador. Slutet värmesystem Värmesystem som är avstängt eller avstängbart mot atmosfären. Avsäkring mot för högt tryck sker i normalfallet med hjälp av säkerhetsventil(er). Säkerhetsutrustning Utrustning avsedd att hindra att tryckkärl eller anläggning där kärlet ingår över- eller underskrider de gränser för tryck, temperatur, flöde eller nivå som använts vid dimen-

text: sionering eller hållfasthetsberäkning eller som bedömts lämpliga av ackrediterat organ vid besiktning. Tryckbärande anordning Tryckkärl, rörledning, säkerhetsutrustning och tryckbärande tillbehör såsom ventiler, ångfällor m.m. Till tryckbärande anordning räknas också flänsar, kopplingar, bärelement, lyftöglor och liknande element som är sammanfogade med tryckbärande delar. Tryckkärl En behållare med högsta tillåtna tryck, PS, över 0,5 bar och som konstruerats och tillverkats för att innehålla fluider. Till tryckkärlet räknas sådana delar som är direkt fogade till behållaren fram till anslutningspunkten till någon annan anordning. Ett tryckkärl kan innehålla ett eller flera rum. Trycksatt anordning Samlingsbegrepp för tryckbärande anordningar, vakuumkärl, lågtrycksgasbehållare och cisterner. Underhåll Förebyggande åtgärder som normalt behöver vidtas på trycksatt anordning med tillhörande utrustning för att säkerheten skall bibehållas. Utsedd personal Person som utsetts att ansvara för att den fortlöpande tillsynen blir genomförd. Vakuumkärl Behållare i vilken råder eller kan utvecklas lägre tryck än atmosfärstrycket. Varmvattenanläggning Pannanläggning där temperaturvaktens blockeringsvärde är högst 110˚C. Ånganläggning Pannanläggning där vatten överförs till ångfas för användning utanför pannan. Om mindre än 5% av tillförd effekt tas ut i form av ånga betraktas anläggningen som hetvattenanläggning. Öppet värmesystem Värmesystem som är öppet och oavstängbart mot atmosfären via ett säkerhetsrör. Övervakning Ständig eller periodisk tillsyn av pannanläggningar enligt föreskrivet intervall.

text: Riskbedömning

text: Innan en anläggning med trycksatta anordningar får tas i bruk skall en riskbedömning av den ha utförts. I riskbedömningen skall ingå bedömning av dels de risker som anläggningen innebär och dels hur omfattande den fortlöpande tillsynen enligt § 9 behöver vara. Riskbedömningen skall ha utförts av någon som har tillräcklig kompetens att göra sådana bedömningar beträffande trycksatta anordningar. Om någon sådan person inte finns inom brukarens organisation skall utomstående sakkunnig anlitas för uppgiften.

text: Förnyad riskbedömning

text: En förnyad eller kompletterad riskbedömning enligt 3 § skall göras när anläggningen, dess utrustning eller förhållandena i övrigt har ändrats på ett sätt som kan påverka riskerna med anläggningen.

text: Åtgärdsprogram

text: Om en riskbedömning enligt 3 eller 4 §§ visar att det finns förutsebara risker för personskada skall, utöver det program för den fortlöpande tillsynen som skall upprättas enligt 6 §, ett särskilt åtgärdsprogram sammanställas. I detta skall de riskreducerande åtgärder, som behöver genomföras, anges.

text: Dokumentation

text: Riskbedömningar enligt 3 och 4 §§ skall dokumenteras och tillsammans med de instruktioner som levereras med de enskilda trycksatta anordningarna sammanställas och ligga till grund för ett program för den fortlöpande tillsynen av anläggningen. Programmet, som skall finnas på svenska, skall dessutom innehålla instruktioner om underhåll samt lämna information om sådana kontroller som behöver utföras av brukaren. I en särskild bilaga till programmet för fortlöpande tillsyn skall det finnas en förteckning över samtliga trycksatta anordningar som ingår i anläggningen. Av bilagan skall det kunna utläsas vilket besiktningsintervall som gäller för varje enskild trycksatt anordning eller för hela anläggningen. Tillsyn som görs enligt programmet skall journalföras eller på annat sätt dokumenteras så att datum för tillsynen och vem som utfört den framgår

text: av noteringarna. Om iakttagelser gjorts som leder till åtgärder enligt 10 § skall dessa antecknas i en särskild bilaga och innehålla minst – datum för iakttagelsen, – vad som iakttagits, – vilken åtgärd som behöver vidtas, – tidplan för åtgärd samt – datum då åtgärden vidtagits. Om orsaken till iakttagelsen är svår att fastställa skall detta särskilt anges. Av anteckningarna skall framgå vem som gjort iakttagelsen.

text: Brukaren skall inhämta information från tillverkaren eller dennes ombud huruvida en levererad trycksatt anordning skall underkastas en första besiktning av ett ackrediterat organ enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om besiktning av trycksatta anordningar.

text: Programmet för en anläggning skall uppdateras minst en gång per år. Om det därvid upptäcks att erforderliga åtgärder enligt 10 § inte har vidtagits, får anläggningen inte användas förrän dessa har utförts. Arbetsgivaren skall bedöma om rutinerna för uppföljning av åtgärder behöver ändras.

text: Fortlöpande tillsyn m.m.

text: Omfattningen av tillsynen och intervallet mellan tillsynstillfällena skall framgå av programmet för fortlöpande tillsyn. Detta skall innehålla teknisk dokumentation samt ritningar och scheman som är nödvändiga för att instruktionerna lätt skall kunna förstås. I programmet skall också beskrivas de förutsebara risker som finns i anläggningen. Rutiner skall upprättas för hur rapportering skall ske av anmärkningar som är av betydelse för säkerheten. Vid tillsynen skall kontrolleras att – föreskriven besiktning har genomförts, – säkerhetsutrustning fungerar tillfredsställande, – inga otätheter eller synbara materialskador uppkommit, – anordningen inte utsatts för annan skadlig yttre eller inre påverkan, – inga andra fel eller avvikelser uppstått,

text: – kända brister blivit åtgärdade, – föreskriven märkning finns och är väl synlig samt att – drift- och skötselinstruktioner inklusive flödesschema finns och är uppdaterade med hänsyn till gjorda ändringar.

text: Åtgärder föranledda av tillsynen

text: Närhelst det görs iakttagelser som kan innebära att säkerheten hos en trycksatt anordning inte längre är betryggande skall snarast åtgärder vidtas så att säkerheten återställs.

text: Personal för tillsyn

text: Det skall finnas en särskilt utsedd person som har till uppgift att se till att den fortlöpande tillsynen sker enligt det upprättade tillsynsprogrammet. Den utsedda personen skall ha förståelse för processen och processanläggningen och hur den fortlöpande tillsynen skall genomföras.

text: Fortlöpande tillsyn av gasflaskor

text: Gasflaskor skall fortlöpande tillses så att säkerheten är betryggande. Tillsynen skall omfatta såväl gasflaskornas yttre som armatur. Om väsentlig skada upptäcks skall berörd gasflaska eller utrustning omedelbart tas ur drift.

text: Övervakning av pannanläggningar

text: Personalkompetens

text: Driftpersonalens förmåga att svara för säkerheten i en pannanläggning skall vara dokumenterad. Personalen skall ha den utbildning och de instruktioner som behövs för att en säker drift skall kunna upprätthållas. Personalen skall alltid instrueras då förändringar i anläggningens driftsätt förutses medföra förändrade driftsrutiner.

text: Säkerhetsinstruktioner

text: För varje pannanläggning skall det finnas en säkerhetsinstruktion. I instruktionen skall det bland annat ingå en förteckning över de larm som anges i 15 § och finnas information om vilka åtgärder som skall vidtas för att återställa anläggningen i säkert läge efter larm.

text: Larm från anläggning

text: För sodapannor och vid eldning med fasta bränslen skall avvikelser från förbestämda driftbetingelser medföra A-larm eller B-larm. Sådana larm skall hållas åtskilda från processlarm och utan fördröjning nå aktuell driftpersonal. Olje- eller gaseldad pannanläggning skall avge larm vid avvikelse från förbestämda driftdata för tryck, temperatur, nivå eller annan för säkerheten viktig parameter, och ge sådan information direkt till driftpersonal eller via ständigt bemannad larmcentral att erforderliga åtgärder snabbt kan vidtas. Om flera larm aktiveras skall det första A-larmet kunna identifieras direkt på en särskild säkerhetspanel.

text: Ständig övervakning

text: Varmvattenanläggning med en effekt över 50 kW samt ång – hetvatten och hetoljeanläggning med en effekt över 5 kW skall vara ständigt bemannad när den är i drift såvida inte villkoren i 17 § för periodisk övervakning är uppfyllda. Ett ackrediterat kontrollorgan skall ha bedömt att kraven i 13–15 §§ är uppfyllda. Driftpersonal skall vid ständig övervakning uppehålla sig i kontrollrum eller så nära anläggningen att de snabbt kan ingripa närhelst detta behövs. När driftpersonal uppehåller sig utanför kontrollrum eller motsvarande utrymme skall nödvändig säkerhetsinformation finnas tillgänglig genom larm, instrument, portabel radiokontakt eller annan informationskälla som följer med eller finns i driftpersonalens omedelbara närhet. Händelse som ger A-larm samt övriga larm från olje- eller gaseldad hetvatten- respektive hetoljeanläggning skall alltid leda till att de åtgärder som larmet föranleder vidtas på plats på anläggningen. Driftpersonals huvuduppgift är att övervaka pannanläggningens drift. De får inte ha andra arbetsuppgifter som inskränker deras möjligheter att hålla pannanläggningen under tillfredsställande uppsikt.

text: Vid drift av sodapanna eller fastbränslepanna där kritiska situationer kan förutses förekomma skall ansvarig driftpersonal ha tillgång till assisterande personal.

text: Periodisk övervakning av pannanläggning

text: En anläggning enligt 16 § får användas med periodisk övervakning endast om följande villkor är uppfyllda. – Ett ackrediterat kontrollorgan skall ha bedömt att anläggningen, dess koppling av säkerhetsutrustning till skyddsenhet och de larm som den avger uppfyller kraven i 15 § och att larmen utan fördröjning når driftpersonal i beredskap. – Återstart av pannanläggning som gått i blockering skall ske under ständig bemanning. Olje – eller gaseldad pannanläggning får dock fjärråterstartas med automatik om pannvattnets temperatur är minst 50˚C. – Kontrollorganet skall ha bedömt att anläggningen har sådan utrustning som på ett tillförlitligt sätt automatiskt hindrar att anläggningen används med tryck, temperatur, flöde eller nivå som över- eller underskrider förbestämda processparametrar. Kontrollorganet skall även i övrigt ha bedömt att anläggningens olika delar ger tillfredsställande säkerhet vid periodisk övervakning. – Som underlag för bedömning av personalens kompetens skall kontrollorganet ha tagit del av dokumentation från arbetsgivaren som styrker detta innan den slutliga bedömningen görs om anläggningen uppfyller föreskriftens ställda krav.

text: Övervakningsintervall

text: Fastbränsle- och ånganläggning

text: Slutna pannanläggningar för eldning med fasta bränslen samt ånganläggningar skall övervakas minst en gång per dygn om anläggningens effekt är högst 1,5 MW. Anläggningar med högst 500 kW effekt får dock övervakas utan fastställt övervakningsintervall. Är effekten över 1,5 MW skall anläggningarna övervakas minst två gånger per dygn. Tiden mellan övervakningstillfällena får inte överstiga 16 timmar. Om en anläggning har ett självövervakande katastrofskydd får den dock, oavsett energislag, övervakas en gång per dygn om ett ackrediterat kontrollorgan har bedömt att detta kan ske utan att säkerheten eftersätts. En

text: sådan anläggning får även användas utan övervakning från fredag eftermiddag till måndag morgon eller från dag före långhelg till dag efter långhelg dock med som längst 72 timmar mellan två på varandra följande övervakningstillfällen. Undantagen i tredje stycket gäller endast om följande villkor är uppfyllda. – Katastrofskyddet skall förhindra eldningsapparat att automatiskt starta på nytt när skyddet har löst ut på grund av för låg vätskenivå eller vid bortfall av hjälpenergi som varar längre än 10 sekunder. – Har anläggningen reservkraftaggregat som vid spänningsbortfall automatiskt inkopplas på nätet, får fördröjningsfunktionen vara högst 60 sekunder. – Kontrollskåp till katastrofskydd skall ha skyddsform lägst IP 54 enligt Svensk Standard -IEC 60529 utgiven 2001, kapslingsklasser för elektriskt materiel, och får inte placeras direkt på pannan.

text: Övriga pannanläggningar

text: Varmvattenanläggningar skall övervakas så ofta och i den omfattning som behövs för att säkerheten inte skall äventyras. Hetvatten- och hetoljeanläggningar skall övervakas minst en gång per dygn. Är de utrustade med självövervakande katastrofskydd får övervakningsintervallet utökas till 48 timmar under vardagar samt till 72 timmar över helger enligt vad som anges i 18 § tredje stycket.

text: Inställelse vid larm

text: För fastbränsleeldade anläggningar skall driftpersonal i beredskap vid A-larm befinna sig i anläggningen inom 30 minuter efter det att larm avgivits. Inställelsetiden får förlängas till högst 90 minuter när ett ackrediterat kontrollorgan har bedömt att följande villkor är uppfyllda. – Larm från anläggning är kopplat direkt till driftpersonal i beredskap eller till denne via ständigt bemannad larmcentral. – Nödkylningssystemet har kontrollerats i full omfattning och resultatet visar att en förlängning av inställelsetiden inte medför risk för skada på person eller egendom. – Anläggningen är så konstruerad att ett nödkylningssystem inte behövs därför att temperaturen i anläggningen inte kan uppnå ett farligt värde vid bortfall av hjälpenergi, t.ex. elektricitet, eller vid annan driftstörning.

text: För gas- eller oljeeldade hetvatten- eller hetoljeanläggningar skall ett ackrediterat kontrollorgan ha fastställt vilken inställelsetid efter larm enligt 15 § andra stycket som är godtagbar ur säkerhetssynpunkt. För övriga anläggningar skall driftpersonal i beredskap infinna sig så snabbt som behövs för att hindra att skada uppkommer.

text: Ensamarbete

text: Arbetsgivare skall efter samråd med arbetstagarna upprätta en lista över de arbetsuppgifter som får utföras som ensamarbete i pannanläggningen.

text: Ombyggnad/reparation eller ändring

text: Rutiner skall finnas för hur ingrepp i anläggningen får genomföras. Skriftligt arbetstillstånd skall alltid finnas då arbeten utförs inuti en trycksatt anordning. Om anläggningens eller någon av anordningarnas uppbyggnad eller driftbetingelser ändras skall tillsynsprogrammet enligt 6 § kompletteras i den utsträckning som behövs.

text: Uppföljning av olycksfall och tillbud

text: Olycksfall och tillbud skall dokumenteras och utredas och nödvändiga åtgärder föranledda av utredningen skall vidtas. Driften av anläggningen får inte återupptas förrän det konstaterats att anläggningen är säker.

text: Märkning av utrustning

text: Rörledning och annan trycksatt anordning i anläggning skall, utöver den märkning som krävs enligt gällande föreskrifter om kemiska arbetsmiljörisker, märkas med namn på det ämne som finns i processen. Samtliga rörledningar skall, oavsett innehåll, dessutom märkas med uppgift om flödesriktning. Säkerhetsutrustning skall märkas med avseende på dess funktion. Huvudavstängningsventiler, nödstopp samt manöverdon för sådan utrustning skall alltid vara märkta så att erforderliga åtgärder snabbt kan vidtas i en nödsituation. Manöverdon skall vara försedda med uppgifter som ger tydligt besked om hur utrustningen manövreras.

text: Bestämmelser om straff

text: Bestämmelserna i 3 § första stycket utgör föreskrifter enligt 4 kap.

text: 1 § 1. Arbetsmiljölagen

text: ( SFS 1977:1160). Bestämmelserna i 6 § andra stycket utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap. 3 § 1. samma lag

text: . Brott mot nu nämnda föreskrifter kan enligt

text: 8 kap. 2 § samma lag

text: medföra böter.

text: Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 30 maj 2002. Samtidigt upphävs Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1987:17

text: ) med föreskrifter om övervakning av pannanläggningar samt Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1983:8

text: ) om värmeanläggning med elektrodångpanna för tryckhållning. För anläggning som tagits i bruk före den 30 maj 2002 gäller dock att en riskbedömning enligt 3 § skall vara utförd senast den 1 januari 2004.

text: KENTH PETTERSSON

text: Rune Andersson Göran Lindh

text: Arbetsmiljöverkets allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om tryckkärl och andra trycksatta anordningar

text: Arbetsmiljöverket meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av Arbetsmiljöverkets föreskrifter om användning av trycksatta anordningar. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna (t.ex. upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven samt visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt) och att ge rekommendationer, bakgrundsinformation och hänvisningar.

text: Bakgrund

text: Regler och föreskrifter som gällt vid användning av trycksatta anordningar har tidigare funnits i ett antal olika dokument som utgivits av Arbetarskyddsstyrelsen. Det har av det skälet varit svårt för arbetsmarknadens parter att få en klar överblick över vilka regler som har gällt för en viss anläggning. Ambitionen har därför varit att samla de viktigaste kraven i en och samma föreskrift och därmed underlätta för parterna att enkelt finna de verktyg som behövs för att kunna upprätta bl.a. tillsynsdokument och checklistor som behövs för att den fortlöpande tillsynen skall kunna fungera effektivt. Ett annat skäl har varit att anpassa den fortlöpande tillsynen till de förutsättningar som förväntas råda under den kommande 10–15 års perioden. De flesta av de trycksatta anordningar som nu installeras har tillverkats enligt de krav som finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om tryckbärande anordningar, vilket har till följd att den kontroll som sker under tillverkningen skiftar högst väsentligt beroende på vilken tillverkningsmodul som den tryckbärande anordningen placeras i. Den fortlöpande tillsynen måste därför anpassas till de kontroller som respektive produkt har underkastats för att alla arbetsplatser, oavsett produktens tillverkningssätt, skall kunna betraktas som säkra.

text: Kommentarer till vissa paragrafer

text: Till 1 § Föreskrifterna gäller även för tryckbärande anordningar, cisterner, lågtrycksgasbehållare och vakuumkärl när de används på tillfälliga arbetsplatser. Exempel på lågtrycksgasbehållare är gasklockor, rötgaskammare och liknande behållare. Vissa regler om fortlöpande tillsyn finns även i Räddningsverkets regelverk om öppna cisterner och rörledningar m.m. för brandfarliga vätskor samt för naturgasledningar. Till 3 § Riskbedömningen som föreskrivs i denna paragraf skall ses som en komplettering av de krav som återfinns i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete. Riskbedömning enligt denna föreskrift kan utföras av egen personal som ingår i en från produktionen fristående kontrollorganisation eller som på annat sätt har möjlighet att utföra en objektiv bedömning, t.ex. personal vars huvudsakliga arbetsuppgift är förebyggande underhåll och tillsyn av anläggningen. En arbetsgivare eller en annan brukare som saknar egen kompetens, eller har bristfällig sådan, att genomföra riskbedömningar, bör söka hjälp av t.ex. en erfaren konsult. Arbetsgivaren bör i dessa fall sträva efter att bygga upp en egen kompetens för riskbedömning. Om en konsult anlitas bör arbetsgivaren delta i riskbedömningsarbetet och på så sätt skaffa sig kunskaper och kompetens på området. Trycksatta anordningar ingår ofta i större eller mindre processystem. Riskbedömning av dessa innebär därför normalt att hela det system som den trycksatta anordningen är en del av måste bedömas med avseende på risker. Riskbedömning omfattar normalt i det enklare fallet en riskinventering och i det mer komplicerade fallet genomförande av riskanalys följt av riskvärdering. Riskanalys innebär ett metodiskt arbetssätt, med användning av i första hand väl beprövade riskanalysmetoder. Riskanalysen omfattar huvudsakligen följande steg: – Definition av analysobjekt. – Insamling och hantering av data. – Identifiering av riskkällor. – Riskuppskattning.

text: Definition av analysobjektet är viktig för en entydig bedömning av vad som analyseras. Analysobjekt kan avgränsas geografiskt, funktionellt, tekniskt eller organisatoriskt, efter behov. Vid insamling av data för riskanalysen är det viktigt att ta med all information som i något väsentligt avseende bidrar till att klargöra riskbilden. I system med trycksatta anordningar kan detta t.ex. innebära tryckprovningsprotokoll, materialprovningsintyg, hållfasthetsberäkningar, flödesscheman, apparatbeskrivningar, drift- och underhållsinstruktioner, incident- och olycksfallsrapporter samt tidigare riskanalyser. Identifiering av riskkällor innebär sammanställning och karakterisering av olika faktorer som kan utlösa risker eller bidra till att risker uppstår. Med riskidentifiering avses att olika risker som sammanhänger med riskkällor identifieras och karakteriseras, men även att sannolikheten att risker utlöses och olika konsekvenser därav bedöms. Riskuppskattning innebär att riskfaktorerna uppskattas kvalitativt (skalor, kategorier o.dyl.) eller kvantitativt (felsannolikheter, felfrekvenser, hälsoeffekter m.m.). Riskfaktorerna sammanställs sedan till ett mått på risken. Det är vanligt att risken uttrycks som produkten eller summan av riskfaktorer. Det absoluta riskmåttet är här ofta mindre intressant. Det mest intressanta är att jämföra risker inom samma anläggningstyp för att utifrån den följande riskvärderingen få underlag till ett åtgärdsprogram. I en del fall kan en särskild konsekvensanalys behöva genomföras för att klargöra och uppskatta tänkbara konsekvenser. I många sammanhang är förhållandena vid riskbedömning av begränsad och överblickbar natur och då kan det vara tillräckligt att i stället för riskanalys genomföra en riskinventering. Riskinventering innebär ett systematiskt arbetssätt för att identifiera och uppskatta risker, men innebär inte samma krav på metodik som riskanalys. Riskinventering kan göras med hjälp av checklistor, ronderingar m.m. Riskbedömningen bör sammanfatta brukarens och leverantörens sammanlagda erfarenheter av de risker som kan förekomma. Vid riskanalys bör man arbeta stegvis. Först används mer grova och övergripande metoder för att identifiera och ringa in problemområden. Därefter används efter behov metoder med olika inriktningar och större detaljeringsgrad för närmare analyser. Väl beprövade riskanalytiska metoder för tillämpning på sammanhang i vilka trycksatta anordningar ingår är grovanalyser som t.ex. Preliminär riskanalys (PHA), What If-analys, eller mer detaljerade metoder som

text: HazOp (Hazard and Operability Studies), Energianalys, Feleffekts-analys (FMEA / FMECA) och Felträdsanalys. Vid tillverkning och installation av trycksatta anordningar följs normalt olika normer och standarder. Detta innebär dock ingen garanti för att en konstruktion eller installation är säker. Riskbedömning behöver ändå genomföras och olika normer och standarder beaktas som bakgrundsdata till denna. Riskbedömningen bör resultera i ett åtgärdsförslag för eliminering eller reducering av riskerna. Efter beslut om riskreducerande åtgärder genomförs dessa. Det är viktigt att i detta sammanhang påpeka att en riskbedömning är en ständigt pågående process dvs. bedömningen behöver regelbundet uppdateras med hänsyn dels till vunna kunskaper genom riskbedömningen dels genom den förändring en processanläggning kontinuerligt genomgår genom åldrande och underhållsarbete. Inte minst därför är det viktigt att riskbedömningar alltid dokumenteras väl. Exempel på händelser och faktorer som betraktas som särskilda risker: – Yttre eller inre påverkan som försämrar den trycksatta anordningens hållbarhet. – Läckage av skållande eller frätande ämnen eller fluider i grupp 1 enligt föreskriften om Tryckbärande anordningar. – Risker med bränsle som kan förorsaka bakbrand, damm- eller gasexplosioner. – Andra särskilda risker såsom smälta – vattenexplosion i sodapannor. – Utströmmande förbränningsprodukter såsom askor och rökgaser. – Anläggningen eller delar i anläggningen klassas som explosiv miljö. – Material ingående i trycksatta anordningar utsätts för korrosion, utmattningspåkänningar eller för krypning. – Material ingående i trycksatta anordningar bedöms som särskilt känsligt för sprickbildning. Även andra parametrar kan i det enskilda fallet påverka anläggningens säkerhet. Vid riskbedömningen är det därför viktigt att hänsyn alltid tas till relevanta händelser som kan påverka anläggningens säkerhet. Till 4 § Exempel på ändringar som medför en förnyad riskbedömning är utbyte av befintlig säkerhetsutrustning, installation av begagnade trycksatta anordningar eller väsentligt ändrade driftförhållanden.

text: Till 6 § Om det inom verksamheten inte finns kompetens att gå igenom anläggningens dokumentation, kan utomstående anlitas. Det kan då vara lämpligt att anlita den som genomförde riskbedömningen. Det är lämpligt att anteckningar som görs i samband med den fortlöpande tillsynen eller vid annat tillfälle finns samlade och tillgängliga i anslutning till den trycksatta anordningen. Även för exempelvis maskiner som är anslutna till den trycksatta anordningen kan det vara lämpligt att göra anteckningar om vidtagna åtgärder. Det är också viktigt att påpeka att det för cisterner med brandfarligt innehåll finns besiktningsregler som utfärdats av före detta Sprängämnesinspektionen, numera Räddningsverket. Noteringar över gjorda besiktningar enlig dessa föreskrifter bör också finnas med i bilagan till programmet för den fortlöpande tillsynen. Vid genomgång av dokumentation bör skyddsombud få tillfälle att närvara. Till 9 § Fortlöpande tillsyn omfattar allt från den dagliga tillsynen till sådan tillsyn som vidtas med långa mellanrum och med ibland avancerad teknik såsom oförstörande provning. Daglig tillsyn innebär att dropp, fuktgenomslag, oväsen i mekanik och annat onormalt observeras. Daglig tillsyn kan i vissa delar ingå i ett dokumenterat program för fortlöpande tillsyn. Vanligare är dock att den dagliga tillsynen inte detaljstyrs av ett sådant program. Det första steget i riskbedömningen är att identifiera utrustning som har betydelse för säkerheten. Till grund för denna identifiering kan uppgifter från leverantören av den trycksatta anordningen samt erfarenheter från drift av liknande utrustning och andra relevanta erfarenheter tjäna. Att helt förlita sig på sådana uppgifter och sådan erfarenhet är dock i allmänhet inte tillräckligt, särskilt inte i komplexa anläggningar. Utrustningens specifika driftsförhållanden och miljö, inklusive personal och organisation, kan inte i alla delar förutses av en leverantör. Det är därför angeläget att det görs en systematisk bedömning av vilken utrustning som har väsentlig betydelse för säkerheten. Vid en sådan systematisk bedömning kan olika metoder för riskanalyser användas. Se vidare avsnittet om riskbedömningar. Målet för den fortlöpande tillsynen är att man skall vara rimligt säker på att utrustning som har betydelse för säkerheten upprätthåller sina prestanda och därmed fungerar på ett säkert sätt.

text: Den fortlöpande tillsynen bör t.ex. leda till att man är rimligt säker på att de händelser som styrs från kontrollrummet och har betydelse för säkerheten verkligen inträffar som det är avsett. Vidare bör det vid den fortlöpande tillsynen fastställas att larm av olika slag fungerar samt att instrument o.dyl. på panelen i kontrollrummet visar rätta värden. Om iakttagelser görs av t.ex. dropp eller ånga från isolering, flänsförband eller rörstöd eller av fuktskador i bjälklag som kan misstänkas bero på att en trycksatt anordning läcker, är det mycket viktigt att orsaken klarläggs och åtgärder vidtas. Det finns exempel på att även små läckage som inte åtgärdats har orsakat omfattande haverier. Exempel på yttre skador är korrosionsangrepp, påkörning med fordon, och vibrationer på grund av att en anläggning i efterhand kompletterats med t.ex. en kompressor. Inre skador kan vara korrosionsangrepp eller skador orsakade av renblåsning, erosion av transporterat material i en rörledning, rengöring med kemiska medel och liknande. Det kan finnas anledning att regelbundet kontrollera att arbetsplattformar, stegar, ryggskydd, räcken eller liknande anordningar som används för att utföra den fortlöpande tillsynen inte blivit skadade så att det finns säkerhetsrisker när de används. Exempel på sådana skador är korrosionsangrepp. Det kan vidare vara lämpligt att göra en speciell undersökning av anläggningen för att kartlägga eventuella risker vid utförandet av den fortlöpande tillsynen, undersöka tillträdesmöjligheter och åtkomlighet för att kunna utföra tillsynen och liknande. För mindre anläggningar med trycksatta anordningar eller på arbetsställen där det enbart förekommer någon enstaka trycksatt anordning är det viktigt att arbetsgivaren utser en person som har till uppgift att sköta den fortlöpande tillsynen. Exempel på ett sådant arbetsställe är cykelverkstad med mindre kompressoranläggning med tillhörande luftbehållare, förskola som har vattenvärmare och tandläkarmottagning där det finns autoklav. För att någon skall anses ha tillräcklig kompetens att sköta den fortlöpande tillsynen av mindre anläggningar eller enstaka tryckkärl är det ofta nödvändigt att denne tillgodogjort sig de anvisningar som lämnas från tillverkare eller leverantör. Dessutom är det alltid väsentligt att den utsedde är väl förtrogen med och kan tillämpa aktuella delar av reglerna i gällande föreskrifter.

text: Flödesschema eller P&I-schema bör fungera som ett sammanhållande dokument för den tryckbärande anordningen. Av flödesschemat bör kunna utläsas – hur anläggningens beståndsdelar är sammankopplade till en fungerande enhet, – enheternas identitet med hjälp av ett positionsnumrerat system eller liknande, – att samma identitetsnummer används i andra dokument som berör enheten samt – var uppgifter om typ, dimensionerings- och materialuppgifter finns att tillgå. Till 10 § Utrustning som erfarenhetsmässigt kan leda till risker vid felfunktion eller som är särskilt utsatt för slitage, korrosion och liknande och som därmed har betydelse för säkerheten kan t.ex. vara upphängningsanordningar för rörledningar och rörledningens lågpunkter, rörböjar, bottenventiler, rörbrottsventiler m.m. Dessutom är säkerhetsfunktioner och dess förreglingar samt säkerhetsventiler och sprängbleck sådana komponenter men även exempelvis överfyllnadsskydd bör räknas hit. Det kan ibland vid en noggrannare undersökning finnas skäl att utföra speciella mätningar och andra kontrollmoment för att utröna om åtgärd behöver vidtas. Exempel på en sådan kontroll är tjockleksmätning. Det är viktigt att det undersöks om iakttagelser som görs på en trycksatt anordning och som påvisar brister i anordningens säkerhet bör föranleda en översyn och eventuell förnyelse av tillsynsprogrammet enligt 6 §. Vad som i det enskilda fallet är acceptabelt resultat av en kontroll respektive vad som bör föranleda reparation etc. enligt ovan avgörs av faktorer som – uppgifter i normer, standarder och liknande, – uppgifter från leverantör av utrustningen, – utrustningens kriticitet – för en utrustning som vid haveri direkt kan leda till en allvarlig olycka kan det vara rimligt med större säkerhetsmarginaler – samt – uppgifter från anmält organ. Vad som i det enskilda fallet är en lämplig kontrollfrekvens beror av flera faktorer. Tillsynsfrekvensen kan variera från daglig till någon gång under en tidsperiod om flera år.

text: Underlag för att avgöra kontrollfrekvens kan exempelvis vara – konsekvens av felfunktion, – sannolikhet för felfunktion sammanvägt med konsekvensen (”risk”), – uppgifter från leverantör av utrustning, – uppgifter i myndighetsregler, – tidigare erfarenheter av aktuell utrustning samt – uppgifter i standarder och normer. Till 11 § Det är viktigt att den utsedda personen känner till vilka olika arbetsuppgifter som utförs i anläggningen. Det är därför lämpligt att i första hand utse en person som har lång erfarenhet av processen och de olika arbetsmomenten som utförs på arbetsplatsen. Av särskild betydelse är erfarenhet av sådana moment som utförs med långa intervall mellan tillfällena. Till 12 § För gasflaskor gäller normalt att den fortlöpande tillsynen utförs av brukaren/användaren. Det är även viktigt att noggrann tillsyn sker på flaskor i samband med fyllning. Gasflaskor som utsatts för brand eller kraftig värmepåverkan kan normalt alltid befaras ha tagit väsentlig skada. Om svårare olycksfall eller allvarligt tillbud har inträffat, t.ex. på grund av att en gasflaska sprängts sönder, skall enligt 2 § arbetsmiljöförordningen arbetsgivaren utan dröjsmål underrätta Arbetsmiljöverket. Till 14 § En säkerhetsinstruktion bör endast innehålla sådana uppgifter som på ett snabbt och enkelt sätt ger information om vilka åtgärder som behöver vidtas t.ex. efter ett larm. Instruktionen bör innehålla ett förreglingsschema som beskriver uppkopplingen av installerade säkerhetsrelaterade utrustningar inklusive korrigeringsorgan alternativt avspärrningsdon eller utrustning för avstängning och spärrning. Exempel på sådan utrustning är tryck-, temperatur-, nivå- och flödesvakter. Till dessa utrustningar räknas också säkerhetsrelaterade mät, – kontroll – och regleranordningar, s.k. SRMCR-system samt styrda tryckbegränsningssystem s.k. CSPRS (Controlled safety pressure relief systems). Instruktionen bör vidare innehålla en förteckning över den säkerhetsutrustning som installerats samt provningsinstruktioner för denna. Till 15 § Med ”särskild säkerhetspanel” menas att de larm som lagts i denna enhet hålls åtskilda från övriga processlarm m.m. När en avvikelse indikeras i form av ett larm på panelen så innebär kravet i 15 § första

text: stycket att detta första larm på ett enkelt sätt skall kunna identifieras, t.ex. via en blinkande lampa, eller på annat sätt som ger motsvarande entydiga information. Från säkerhetspanelen kan det anslutas en display med eventuell skrivare för dokumentering av händelsen. Till 16 § Med assisterande personal avses här personer som fått en sådan utbildning att operatören från kontrollrummet kan inhämta de uppgifter eller låta genomföra de åtgärder som situationen vid tillfället kräver. Till 17 § Det är mycket viktigt att larm från anläggning automatiskt och utan fördröjning når den person som för tillfället är tilldelad driftansvaret för anläggningen. Går larmet via larmcentral är det viktigt att anläggningsbrukaren har lämnat en lista till centralen med telefonnummer till den eller de personer som för varje tillfälle har beredskapstjänst. A-larm från en sodapanna respektive fastbränslepanna uppdelas i två kategorier, säkerhetslarm och utrymningslarm. När utrymningslarm har aktiverats innebär det att samtliga personer som befinner sig i pannanläggningen omedelbart utrymmer byggnaden. Exempel på utrymningslarm är sodahuslarm dvs. att det finns risk för en smälta – vatten – explosion och gaslarm, vilket kan innebära att snabba och oväntade läckage av heta, frätande eller giftiga ämnen sprids i pannhuset. Det är angeläget att de utrymningsvägar som ska användas är korrekt märkta och att de villkor som är framtagna för beträdande av lokaler efter ett utrymningslarm efterlevs. Det är viktigt att A-larm är inkopplade på en särskild säkerhetspanel och att det för varje larm finns en kortfattad instruktion som förklarar för driftansvarig operatör vilka åtgärder som bör vidtas när ett larm har utlösts. A-larm bör exempelvis indikera en händelse som kan innebära en direkt personfara men kan också omfatta händelser som, om de inte åtgärdas omgående, kan medföra risk för person. A-larm bör alltid kopplas till akustiskt och optiskt larm. Exempel på A-larm är: – för låg – eller för hög nivå i ångdom, – läckage på tryckkärlet, – damm- och gasexplosionsfara samt – högt eldstadstryck.

text: B-larm bör indikera händelser som avviker ifrån förbestämda driftparametrar. Till 18 § De övervakningsintervall som nämns i första och andra stycket gäller för sådana anläggningar som är utrustade med nivåvakt utan inbyggd självövervakningsfunktion. Ett självövervakande katastrofskydd uppfyller de väsentliga säkerhetskraven i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter (

text: AFS 1999:4

text: ) om tryckbärande anordningar, bilaga 1, punkt 2.11 om det är konstruerat och inkopplat enligt felsäkerhetsprincipen vilket för dessa katastrofskydd innebär att skyddets elektronikenhet lämpligen är uppbyggt enligt ett redundant system. Skyddets sensorer (elektroder och differenstryckgivare) bör också vara uppbyggda enligt denna princip. Meningen är att förhindra att krypspänningar och beläggningar på elektroderna påverkar skyddets funktion. Det är viktigt att skyddets inkoppling i pannans säkerhetssystem anordnas så att skyddet automatiskt avbryter bränsletillförseln och stoppar eldning om vätskenivån sjunker under den lägsta tillåtna. Till 21 § Grundläggande regler om ensamarbete finns i Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1982:3

text: ) om ensamarbete. Det är speciellt viktigt att följa listan för arbetsuppgifter som får utföras som ensamarbete vid inställelse på arbetsplatsen efter larm. Till 22 § Vissa reparationer, ändringar eller andra ingrepp i den trycksatta anordningen kan leda till att tryckkärlet skall underkastas en revisionsbesiktning. Större ingrepp som leder till revisionsbesiktning bör inte påbörjas innan ursprungstillverkaren lämnat sitt medgivande eftersom ett sådant ingrepp kan påverka de förutsättningar som legat till grund för den tänkta livslängdsgarantin. Det kan vara viktigt att skriftliga arbetstillstånd även ges vid arbeten i trånga utrymmen eller på höga höjder. Till 23 § Allmänna regler om utredning av olycksfall finns i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 2001:1

text: ) om systematiskt arbetsmiljöarbete (SAM). En utredning av ett olycksfall bör särskilt belysa – speciella iakttagelser avseende förekommande driftsförhållanden såsom råvaror, mellanprodukter, produkter etc. i anordningen inklusive föroreningar; processvariabler; tillgänglighet för stödsystem såsom kylvatten etc, – speciella iakttagelser avseende materialskador, – speciella iakttagelser avseende påverkan genom förslitning, korrosion, samt yttre krafter,

text: – iakttagelser avseende val av utrustning, – speciella iakttagelser avseende val och utformning samt funktion av säkerhetssystem, – iakttagelser avseende operatörers åtgärder inklusive möjligheter och förutsättningar för sådana samt – aktuella kombinationer av ovanstående iakttagelser. Tillbud är ett händelseförlopp som kunde ha medfört en svårare skada. Även en skadehändelse av mindre omfattning kan därför ses som ett tillbud till en större olycka. Tillbud bör därför graderas enligt principen bagatellartad/obetydlig respektive allvarligt tillbud som skall utredas enligt 9 § i SAM. Vid tillbud som har inneburit allvarlig fara för liv eller hälsa skall arbetsgivaren enligt 2 § arbetsmiljöförordningen utan dröjsmål underrätta Arbetsmiljöverket. Till 24 § Regler om märkning av behållare och rörledningar finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om kemiska arbetsmiljörisker. Regler om märkning finns också i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om gasflaskor, och om varselmärkning och varselsignalering på arbetsplatser. Regler om märkning av rörledning för brandfarlig gas finns i Sprängämnesinspektionens föreskrifter om förbudsanslag och varningsanslag samt märkning av rörledningar vid hantering av brandfarliga och explosiva varor, (

text: SÄIFS 1996:3

text: ). Det är angeläget att även annan utrustning än rör och behållare säkert kan identifieras i samband med reparationer och andra ingrepp. Därför bör även sådan utrustning, som olika typer av ventiler och givare för processparametrar, märkas så att de kan identifieras. Märkning kan utföras med bricka i beständigt material som förses med uppgift om positionsnummer eller motsvarande och som fästs på utrustningen. För ventiler kan även märkning avseende läge och funktion behövas. Rörledning som passerar flera lokaler bör alltid märkas med flödesriktning och innehåll när rörledningen kommer in i ny lokal. Det är särskilt viktigt att kontrollera att ny märkning görs när rörledningar och behållare som är märkta har bytts ut. Det är också viktigt att t.ex. positionsmärkning fortfarande finns efter byte av ventil med sådan märkning. Det är därför angeläget att flödes- eller P&I-scheman uppdateras så fort ett sådant byte av komponent eller anordning har genomförts.

text: Exempel på några lämpliga tillsynsmoment för vanliga trycksatta anordningar

text: Vanliga tryckkärl på mindre företag och institutioner kan vara luftbehållare, vattenvärmare, autoklaver och kokgrytor. Tryckkärlen har vanligen säkerhetsanordningar som skall hindra att trycket i kärlet blir så högt att kärlet brister, i värsta fall explosionsartat, med risk för att personer i närheten skadas. Säkerhetsanordningar finns bl.a. för att begränsa tryck och temperatur. Den vanligaste säkerhetsanordningen mot för högt tryck är en säkerhetsventil. Säkerhetsventilens uppgift är att, när trycket i kärlet överskrider ett inställt värde, ge fri passage ut för vätska eller gas så att kärlet avlastas. Den vanligaste typen av säkerhetsventil för de tryckkärl som behandlas här är s.k. fjäderbelastade säkerhetsventiler. Dessa ventiler fungerar så att om trycket i kärlet överskrider avsäkringstrycket, så lyfts käglan från ventilsätet genom att fjädern inte längre ”orkar” hålla emot trycket. Öppningstrycket framgår av besiktningsskylten och besiktningsintyget för behållare som omfattas av besiktningsplikt och har genomgått sådan besiktning. Icke besiktningspliktiga behållare är i regel avsäkrade mot det tryck som anges på tillverkningsskylten, det s.k. beräkningstrycket. Eftersom det är nödvändigt för säkerheten att säkerhetsventilen verkligen öppnar om trycket blir för högt är det mycket viktigt att man förvissar sig om att den inte har ”kärvat ihop” eller på annat sätt slutat fungera. Det är dock inte nödvändigt att öka trycket över ventilens öppningstryck för att ”motionera den”. Att ventilen verkligen öppnar vid avsett tryck är ingenting som normalt bör kontrolleras av den person som sköter anläggningen. Vid besiktningspliktiga objekt görs detta av en besiktningsman från ett ackrediterat organ och vid den fortlöpande tillsynen m.m. enligt 9 §, av personal enligt 11 §. Personen som utför fortlöpande tillsyn bör någon gång varje månad under drift manuellt ”lätta” på säkerhetsventilen och på så sätt förvissa sig om att passagen är fri genom ventilen och att käglan inte sitter fast vid ventilens säte. För detta ändamål behöver ventilen ha en anordning som på ett enkelt sätt gör det möjligt att öppna ventilen. Denna anordning kallas lättverk. Anordningen kan utgöras av ett handtag, en ring eller knopp i toppen av ventilen och i vissa fall finns ett spår i spindeln där ett särskilt lyftverktyg skall anbringas. Får man inte ventilen att ”blåsa” är det viktigt att den snarast byts ut. En säkerhetsventil skall manövreras distinkt för att konstatera att ventilen blåser. Låt ventilen blåsa under några sekunder och stäng sedan ventilen genom att manövrera lättverket tills ventilen är stängd. Beträffande exempel på förfarande vid funktionsprov av säkerhetsventil se fig 1–3.

text: Samtidigt som säkerhetsventilen ”blåser” kan det vara lämpligt att förvissa sig om att tryckmätarens visare reagerar för den trycksänkning som sker i behållaren. Det är viktigt att en tryckmätare som inte fungerar eller som skadats t.ex. så att glaset gått sönder, snarast återställs i fullgott skick. Tryckmätaren har normalt en röd markering som visar det högsta tryck som anläggningen får utsättas för. Jämför lämpligen mätarens markerade högsta tryck med besiktningsskyltens eller tillverkningsskyltens tryckangivelse.

text: Ett vanligt utseende av en tryckmätare framgår av figur 4.

text: Figur 4

text: En viktig åtgärd för att hålla luftbehållare i säkert skick är att man öppnar den dräneringsventil som ofta sitter i behållarens underdel och låter ventilen stå öppen tills allt eventuellt vatten avlägsnats och enbart luft passerar. Detta är en mycket viktig åtgärd som minskar risken för korrosion i behållaren. Dräneringen bör göras så ofta att inte större mängder vatten hinner samlas i behållaren, vilket vid kontinuerlig användning av kompressorn betyder ca en gång per vecka. Det är viktigt att de anvisningar som behövs för montering, användning och skötsel av en teknisk anordning medföljer när anordningen avlämnas för att tas i bruk. Sådana skötselanvisningar är i regel mycket detaljerade och instruktiva och det är därför lämpligt att ta kontakt med leverantören av den trycksatta anordningen för att skaffa fram anvisningarna om de saknas på arbetsplatsen.


publisher: Arbetsmiljöverket

title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (AFS 2001:4) om gasflaskor

text: KENTH PETTERSSON

text: Rune Andersson Göran Lindh

text: kf

text: Kommentarer till föreskrifterna om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 2001:4

text: ) om gasflaskor

text: Motsvarande krav på fortlöpande tillsyn som finns i den upphävda bestämmelsen har införts i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om användning av trycksatta anordningar (

text: AFS 2002:1

text: kf

text: Utgivare: Göran Lindh

text: ARBETSMILJÖVERKET

text: Publikationsservice

text: ISBN 91-7930-420-6

text: Box 1300 • 171 25 SOLNA ISSN 1650-3163 Tfn: 08-730 97 00 • Telefax: 08-735 85 55 Elanders Gotab. Stockholm 2002

type: foreskrift