text: Beställningsadress Telefon E-post ISSN Norstedts Juridik AB 08-690 91 90 kundservice@nj.se 0283-6165 Kundservice Fax Internet 106 47 Stockholm 08-690 91 91 www.fritzes.se

text: Allmänna råd

text: Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer om länsstyrelsens beredskap för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning;

text: beslutade den 7 september 2007. Enligt

text: 4 kap. 15 § förordningen (2003:789)

text: om skydd mot olyckor ansvarar länsstyrelsen för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning. Av 4 kap. 21 § förordningen om skydd mot olyckor framgår att länsstyrelsen efter att ha hört berörda myndigheter, kommuner och landsting, skall upprätta ett program för räddningstjänst enligt

text: 4 kap. 6 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor och för sanering enligt vad som avses i

text: 4 kap. 8 § samma lag

text: . Dessa allmänna råd har tagits fram efter samråd med Statens jordbruksverk och Statens strålskyddsinstitut. Räddningsverkets meddelande (

text: ) med allmänna råd och kommentarer om länsstyrelsens planläggning och genomförande av saneringsåtgärder efter utsläpp av radioaktiva ämnen, upphör härmed att gälla. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. Allmänna råd är inte tvingande. Deras funktion är att förtydliga innebörden i en lag, i en förordning eller myndighetsföreskrifter och att ge generella rekommendationer om deras tillämpning. Allmänna råd är markerade med grå bakgrund.

text: Statens räddningsverk

text: CARL-AXEL HERMANSSON

text: Charlotta Källerfelt (Avdelningen för stöd till räddningsinsatser)

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:4

text: Definitioner

text: I dessa allmänna råd används följande begrepp med nedan angiven betydelse. Begreppen kan ha annan betydelse i andra sammanhang.

text: Bakgrundsstrålning Joniserande strålning från omgivningen. Den naturliga bakgrundsstrålningen består bland annat av strålning från marken och rymden.

text: Joniserande Partikelstrålning eller elektromagnetisk strålning med så strålning hög energi att den kan slå ut elektroner från atomer och molekyler. En ökad dos av joniserande strålning ökar risken hos människor och djur för att utveckla cancer i framtiden. Joniserande strålning kan vid höga doser som erhålls under kort tid ge akuta skador och fosterskador.

text: Radioaktivt ämne Ett ämne vars atomkärnor har överskottsenergi och sänder ut joniserande strålning vid sönderfall.

text: Inledning

text: Med sanering avses i dessa allmänna råd de åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter använda mark, vatten, anläggningar och annan egendom som förorenats med radioaktiva ämnen. Staten är skyldig att vidta sådana åtgärder endast i den utsträckning det är motiverat med hänsyn till följderna av utsläppet, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt .

text: Länsstyrelsens program för räddningstjänst och sanering skall behandla 1. organisation och ledning, 2. samband, 3. strålningsmätning, 4. information till allmänheten, 5. personella och materiella resurser, 6. saneringsmetoder, och 7. andra frågor av betydelse för beredskapen . Dessa allmänna råd avser endast den del av länsstyrelsens program som behandlar sanering.

text: Beredskapen för sanering bör samordnas med beredskapen för länsstyrelsens räddningstjänst och med länsstyrelsens krisberedskap enligt förordningen (

text: ) med länsstyrelseinstruktion.

text: 1 Enligt

text: 4 kap. 8 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. 2 Enligt

text: 4 kap. 21 § förordningen (2003:789)

text: om skydd mot olyckor.

text: Allmänna råd

text: För att hålla programmet så aktuellt som möjligt kan länsstyrelsen, då det är relevant, hänvisa till annan planering inom länsstyrelsen. Programmet bör uppdateras samtidigt med övriga planer samt när förutsättningarna för saneringsarbetet förändras.

text: Organisation och ledning

text: Länsstyrelsens saneringsorganisation bör vara anpassad till länsstyrelsens ordinarie organisation och normala arbetssätt. Saneringsorganisationen bör, i så stor utsträckning som möjligt, utgöras av den personal som normalt arbetar med beredskaps-, miljö-, informations-, lantbruks- och livsmedelsfrågor. I samband med saneringsåtgärder kan organisationen behöva utökas med annan länsstyrelsepersonal och externa experter.

text: Länsstyrelsen bör planera så att en uthållig saneringsledning kan upprätthållas.

text: En anpassning till den ordinarie organisationen och det normala arbetssättet förutsätter att det är möjligt att under en längre tid omprioritera från normal verksamhet till saneringsuppgifter. Saneringen kan ses som en ny verksamhet som kan komma att pågå under avsevärd tid.

text: Av programmet bör framgå hur samverkan med andra län, andra berörda myndigheter och organisationer skall ske.

text: Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning kan regeringen föreskriva eller i särskilda fall besluta att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet skall ta över ansvaret inom ett eller flera län .

text: Länsstyrelsen ansvarar för sanering oavsett vilken inhemsk eller utländsk kärnteknisk anläggning som orsakat utsläppet.

text: Länsledningen

text: Länsledningen bör bevaka att kunskapen om sanering bibehålls inom länsstyrelsen.

text: Länsledningen bör säkerställa att tillgängliga resurser samordnas vid en sanering.

text: Länsledningen bör besluta om − att påbörja och avsluta sanering, − inriktning för saneringsverksamheten,

text: 3 Enligt

text: 4 kap. 10 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:4

text: − begäran till Strålskyddsinstitutet om att den nationella expertgruppen för sanering skall sammankallas, − ingrepp i annans rätt eller om vem som utöver länsledningen får besluta om sådant ingrepp , och − ersättning för utrustning som tagits i anspråk för sanering .

text: Saneringsledaren

text: Länsledningen bör utse de tjänstemän inom länsstyrelsen som skall kunna verka som saneringsledare.

text: En saneringsledare bör − ha god regional kännedom, − ha grundläggande kunskap om joniserande strålning, − känna till olika saneringsmetoders för- och nackdelar samt deras inbördes beroende, samt − ha god kunskap om berörda aktörer och deras uppgifter. För att upprätthålla beredskapen bör de utsedda saneringsledarna se till att programmet för sanering uppdateras och finns tillgängligt, samt samverka med andra län, myndigheter och organisationer.

text: Vid sanering bör saneringsledaren ha det strategiska ansvaret. Det innebär bland annat att saneringsledaren bör − fatta strategiska beslut inom den ram länsledningen ger samt följa upp hur besluten genomförs, − ansvara för planeringen och genomförandet av saneringsåtgärderna samt uppföljningen av åtgärdernas effekt, − initiera utbildning för berörd personal, − förbereda informationsåtgärder i samverkan med länsstyrelsens informationsavdelning, och − se till att länsledningen hålls underättad om hur verksamheten fortskrider, samverka med den nationella expertgruppen för sanering, samt samverka med berörda län, andra myndigheter och organisationer.

text: 4 Nationella expertgruppen för sanering (NESA) ingår i Strålskyddsinstitutets beredskapsorganisation och består av representanter från berörda myndigheter och organisationer. Gruppens medlemmar har expertkunskap om radioaktiva ämnen i miljön, saneringsmetoder, jordbruks-, skogs- och fiskenäring, hantering av radioaktivt saneringsavfall m.m. Expertgruppens uppgift är att ge länsstyrelsen råd som rör sanering. 5 Enligt

text: 6 kap. 2 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. Enligt

text: 7 kap. 6 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor.

text: Allmänna råd

text: Operativ chef

text: Den operativa chefen bör ha erfarenhet av stabsarbete och arbetsledning samt ha kännedom om regionala förhållanden. Den operativa chefen behöver inte tillhöra länsstyrelsens ordinarie organisation. Den operativa chefen bör bland annat − leda fältorganisationernas arbete, − omsätta saneringsledarens beslut i praktiska termer, och − se till att stabsledningen hålls underrättad om det pågående saneringsarbetet och de eventuella problem som uppstår.

text: Förslag till organisation på regional nivå

text: Figur 1. Förslag till länsstyrelsens organisation

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:4

text: Samband

text: Länsstyrelsens ordinarie sambandsmedel bör användas vid saneringsarbete.

text: Strålningsmätning

text: Mätningar av bakgrundsstrålningen bör genomföras regelbundet, till exempel genom mätning i kommunernas referenspunkter. Med kunskap om den normala bakgrundsnivån kan man identifiera små ökningar av strålnivån i samband med ett utsläpp av radioaktiva ämnen.

text: Som underlag för saneringsåtgärder bör mätningar som visar förekomsten av radioaktiva ämnen göras. Dessa mätningar bör göras i samråd med den nationella expertgruppen för sanering och Strålskyddsinstitutet.

text: Enbart mätningar av strålnivån är inte tillräckligt för att få underlag för beslut om saneringsåtgärder. Ytterligare mätningar och provtagningar behövs bland annat för att bestämma nedfallets sammansättning och storlek. Sådana mätningar kräver specialutrustning och personal med särskild kompetens. Strålskyddsinstitutet ansvarar för att samordna de nationella mätresurserna.

text: Information till allmänheten

text: Vid sanering bör information om planerade, pågående och avslutade åtgärder ges till saneringsorganisationens personal, allmänheten och övriga berörda. Informationen bör klargöra vilka geografiska områden som omfattas och vad som skall åtgärdas. Informationen bör även redovisa grunderna för dessa beslut.

text: Därutöver bör allmänheten informeras om vilken verkan åtgärderna har och om vilka andra konsekvenser de medför.

text: Informationen bör samordnas med berörda myndigheter och organisationer.

text: Personella och materiella resurser

text: Saneringsmetoderna bör anpassas till den tekniska utrustning och den personal man förfogar över. Vid valet av utrustning bör hänsyn också tas till personalens utbildningsbehov.

text: Länsstyrelsen bör planera för hur man vid behov skall gå till väga för att snabbt få tag på aktuell information om tillgängliga resurser .

text: Personal och teknisk utrustning som behövs för sanering kan hämtas från samhällets normala resurser. Teknisk utrustning som kan komma att användas är bland annat sopmaskiner, högtryckstvättar, grävskopor, gräsklippare, jordbruksmaskiner, transportfordon och andra entreprenadmaskiner.

text: 7 Enligt

text: 6 kap. 8 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor.

text: Allmänna råd

text: Exempel på verksamheter och organisationer med kunskap och utrustning som kan komma till användning vid sanering är − kommunala förvaltningar , − saneringsföretag, − renhållningsföretag, − byggföretag, − kärntekniska anläggningar, − universitet, − sjukhus, − lantbruk, − centrala myndigheter , och − frivilliga försvarsorganisationer. Kompletterande utbildning om strålskydd och saneringsmetoder behövs dock i de flesta fall. För att få fram materiella resurser har den myndighet som ansvarar för saneringen möjlighet att göra ingrepp i annans rätt . Enskilda personer kan själva utföra saneringsåtgärder inom exempelvis det egna jordbruket, den egna bostaden och trädgården. Det finns även möjlighet till internationell hjälp via EU eller från FN:s kärnenergiorgan, IAEA .

text: Saneringsmetoder

text: Det finns tre huvudsakliga saneringsprinciper för att återställa mark, vatten, anläggningar och egendom efter ett nedfall av radioaktivt ämne, nämligen − avklingning, − skärmning, och − dekontaminering. Vid avklingning vidtas inga särskilda åtgärder, utan det radioaktiva ämnet får klinga av på platsen. Området kan i dessa fall behöva utrymmas och spärras av under kortare eller längre tid. Vid skärmning tas det radioaktiva materialet inte bort utan den joniserande strålningen skärmas, till exempel genom att det förorenade jordlagret täcks

text: 8 Enligt

text: 6 kap. 7 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. Enligt

text: 6 kap. 2 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. 10 International Atomic Energy Agency

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:4

text: med ren jord eller förs längre ner i jordprofilen. Strålnivån vid ytan blir därmed lägre. Vid dekontaminering avlägsnas hela eller delar av det radioaktiva materialet och deponeras på annan plats. Exempel på åtgärder som behöver vidtas tidigt för att få önskad effekt, dvs. inom några veckor efter nedfallet, är att dammsuga och spola trottoarer och gator, avlägsna snö och klippa gräs. Exempel på åtgärder på längre sikt är spolning av tak och väggar, bortskaffande av ytskikt och djupplöjning. Inom jordbruket beror valet av saneringsmetoder till stor del på mark- och vegetationsförhållanden samt under vilken årstid som nedfallet sker. Länsstyrelsen bör i sin planläggning fokusera på de saneringsåtgärder som kräver ett tidigt genomförande.

text: Andra frågor av betydelse för beredskapen

text: Regionala förhållanden

text: De regionala förhållandena avgör hur prioriteringen görs för att anpassa åtgärder och saneringsmetoder i ett kontaminerat område. Länsstyrelsen bör känna till hur man vid ett utsläpp snabbt får fram aktuell information om bland annat − markanvändning, t.ex. jordbruksmark och renskötselområden, − livsmedelsproduktion, − befolkningstäthet, − boendeformer, − kommunikationer, − vattentäkter, − industristruktur, − sjukhus, − skolor och daghem (barn är känsligare för joniserande strålning än vuxna), och − annan samhällsviktig verksamhet. Länsstyrelsen bör göra en övergripande prioritering mellan olika typer av områden.

text: Utbildning och övning

text: Den saneringsutbildning och de övningar som genomförs i beredskapssyfte bör samordnas med motsvarande utbildning för räddningstjänst vid utsläpp

text: Allmänna råd

text: av radioaktiva ämnen och övrig utbildning i hantering av omfattande olyckor och kriser.

text: Det finns vanligtvis mer tid för förberedelser vid sanering än vid räddningsinsatser. Omfattningen av den utbildning som genomförs i beredskapssyfte blir därför förhållandevis liten i jämförelse med de utbildningsvolymer det kan bli fråga om inför faktiska saneringsåtgärder.

text: I planeringsfasen bör utbildningen riktas mot blivande saneringsledare.

text: Utbildningen bör ge grundläggande kunskaper om joniserande strålning, saneringsmetoder, beslutsfattande, berörda aktörer och deras uppgifter samt informationshantering.

text: Saneringsövningar bör inriktas på åtgärdsprioritering samt intern och extern samverkan . Övningarna bör även klargöra ansvar och befogenheter inom organisationen.

text: Enligt

text: 6 kap. 9 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor.


fs: srvfs

publisher: Statens räddningsverk

text: Beställningsadress Telefon E-post ISSN Norstedts Juridik AB 08-690 91 90 kundservice@nj.se 0283-6165 Kundservice Fax Internet 106 47 Stockholm 08-690 91 91 www.fritzes.se

type: stycke

text: Allmänna råd

text: Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer om utrustning för vattenlivräddning vid hamnar, kajer, badplatser och liknande vattennära anläggningar;

text: beslutade den 17 december 2007. Dessa allmänna råd och kommentarer behandlar de krav på utrustning för vattenlivräddning vid hamnar, kajer och badplatser och liknande vattennära anläggningar som kan ställas med stöd av lagen (

text: ) om skydd mot olyckor. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. Allmänna råd är inte tvingande. Deras funktion är att förtydliga innebörden i en lag, i en förordning eller i myndighetsföreskrifter och att ge generella rekommendationer om deras tillämpning. Allmänna råd är markerade med grå bakgrund.

text: Statens räddningsverk ELISABETH SÖDERBERG

text: Mette Lindahl-Olsson (Avdelningen för olyckförebyggande verksamhet)

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:5

type: rubrik

text: Definitioner

text: I dessa allmänna råd används följande begrepp med angiven betydelse.

text: Badplats Avser en plats där åtgärder vidtagits för att skapa goda möjligheter för bad. Åtgärderna kan exempelvis vara att man anlagt bryggor, badstegar, toaletter, parkeringsplats eller ytor för solbad. Undantag gäller för platser som utgör del av privat tomtmark och där badmöjligheter inte ingår i någon annan verksamhet som riktar sig mot en bred krets av personer.

text: Hamn Avser bryggor, kajer, pirar och till dessa hörande områden som iordningställts för förtöjning av båtar eller fartyg.

text: Kaj

text: Avser plats som anlagts för förtöjning av båtar och fartyg. Sådana platser kan även finnas i bostadsområden. I definitionen ingår även andra liknande strandskoningar eller promenadstråk för allmänhetens möjlighet att vistas nära vatten vid hav, sjö, vattendrag eller kanal.

text: Lagen om skydd mot olyckor och dess tillämpning

text: Enligt

text: 2 kap. 2 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor ska ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att förebygga brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand.

text: Enligt 3 kap. 1 § ska kommunen, för att skydda människors liv och hälsa samt egendom och miljön, se till att åtgärder vidtas för att förebygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras ansvar inskränks, verka för att åstadkomma skydd mot andra olyckor än bränder.

text: Enligt 3 kap. 3 § ska en kommun ha ett handlingsprogram för förebyggande verksamhet. Målet för kommunens verksamhet samt de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser ska anges i programmet. Där ska också anges hur kommunens förebyggande verksamhet är ordnad och hur den planeras.

text: Lagens krav på livräddningsutrustning m.m. enligt 2 kap. 2 § gäller endast för byggnader eller andra anläggningar. En anläggning i lagens mening är en plats som på något sätt gjorts i ordning och används för ett visst syfte av ägaren eller nyttjanderättshavaren.

text: Allmänna råd

text: Naturliga badplatser vid stränder, sjöar och vattendrag, utan bryggor, badstegar, omklädningsrum eller liknande arrangemang är exempel på platser som inte omfattas av lagen. Andra exempel på platser som inte omfattas är naturhamnar för fritidsbåtar.

text: Det riskanalysarbete som ligger till grund för kommunens handlingsprogram bör också behandla risken för drunkning och var det finns behov av utrustning för vattenlivräddning.

text: Utrustning för vattenlivräddning

text: Behovet av utrustning för vattenlivräddning

text: Utrustning för vattenlivräddning bör finnas vid kajer, kanaler och andra vattendrag i tätorter där det är vanligt att människor är nära vattnet. Livräddningsutrustning bör även finnas vid badplatser och hamnar.

text: Vid olyckstillbud i vatten eller på isar krävs att den nödställde själv har möjlighet att rädda sig eller kan få snabb hjälp. För räddning av en nödställd behövs därför omedelbar tillgång till väl fungerande livräddningsutrustning. Vid speciella förhållanden kan det även finnas behov av livräddningspersonal på plats.

text: Behovet av livräddningsutrustning kan vara särskilt stort i närheten av broar och gångvägar, djupt vatten, starka strömmar och där många människor eller barn brukar vistas nära vatten. Behovet av utrustning kan variera med hänsyn till årstid och speciella arrangemang, men på många platser finns behovet året om.

text: Typ av utrustning för vattenlivräddning

text: Där det finns behov av utrustning för vattenlivräddning bör det finnas livboj. Fasta kajstegar eller trappor bör finnas om det är svårt att komma upp ur vattnet på annat sätt. Vid höga kajkanter, där det är svårt att nå en nödställd från land eller där det är djupt vatten direkt vid land eller brygga, bör det även finnas livräddningshake och livräddningsstege. Räddningsbåt/ flotte bör finnas på särskilt riskutsatta platser.

text: Platser invid land får ses som särskilt riskutsatta och i behov av räddningsbåt/flotte om det kan antas att en nödställd, till exempel på grund av strömt vatten, kan föras så långt ut från land att det inte går att nå den nödställde från land genom att kasta en livboj eller där det kan förväntas vara svårt för allmänheten att undsätta en nödställd på annat sätt.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:5

text: Hur utrustning för vattenlivräddning bör placeras

text: Utrustning för vattenlivräddning bör placeras där risken för olyckor är speciellt stor eller där många människor kan förväntas uppehålla sig. Utrustningen bör sättas upp väl synlig och nära vattnet. I tätorter och i hamnar bör utrustning för vattenlivräddning placeras med högst 200 meters mellanrum. På badplatser bör utrustningar placeras med högst 100 meters mellanrum. Fasta kajstegar bör placeras med högst 50 meters mellanrum.

text: En signalvimpel på livräddningshaken gör det lättare att se livräddningsutrustningen.

text: Krav på livräddningsutrustningen

text: Den livräddningsutrustning som används bör uppfylla nedanstående krav. Utrustningen bör vara enkel att använda utan särskilda förkunskaper. All lös utrustning som används bör kunna flyta för att inte gå förlorad i en nödsituation. Livräddningsposter och fasta kajstegar bör markeras med reflexer eller avvikande färg så att de syns tydligt. Livräddningsutrustningen bör märkas så att det klart framgår att den enbart är avsedd för livräddning. Det bör också framgå till vem man kan anmäla skadegörelse eller brister i utrustningen.

text: Livboj

text: Ett flythjälpmedel för att rädda en nödställd person i vatten. Räddaren kan befinna sig på land eller i vattnet. Bojen är normalt försedd med en livbojslina men kan vid långgrunda stränder och isfritt vatten även användas utan lina. Bojen bör kunna bära minst två personer.

text: Livbojslina

text: En lina som är fastsatt i en livboj och används för att dra in livbojen med den räddade personen. Linan bör vara skyddad så att den inte förstörs av solljus. Den bör vara ca 25 meter lång.

text: Livräddningshake

text: En stång som är försedd med en spretande trekrok. Den används för att dragga efter den som sjunkit under vattenytan eller för att nå och hålla uppe en person som fallit i vattnet vid kajer eller liknande. Haken bör vara minst 5 meter lång. Haken tjänar även som ”flaggstång” för signalvimpel.

text: Undsättningsstege (livräddningsstege)

text: En bärbar stege med hakar som används för att ta sig ner till eller upp från vattnet vid en kajkant eller liknande. Den kan också användas som hjälpmedel för att dra upp en nödställd från vattnet, eller som bår.

text: Allmänna råd

text: Fast kajstege

text: En fast monterad stege eller lejdare vid en kaj eller liknande som används för att ta sig ner till eller upp från vattnet. Kajstegen bör vid lägsta vattenstånd alltid nå minst en meter under vattenytan .

text: Livräddningsbåt/flotte

text: En båt eller flotte som är speciellt avsedd och utformad för livräddning. Den bör vara lätt att hantera utan förkunskaper. Den bör vara olåst och placerad så att den kan användas snabbt och lätt.

text: Underhåll och egenkontroll

text: Egenkontroll ingår som en viktig del i ett systematiskt arbete med säkerhet. Den som ansvarar för en anläggning med utrustning för vattenlivräddning bör upprätta en plan där rutiner för regelbundet underhåll av utrustningen fastställs. En sådan egenkontroll kan ingå i ansvaret för annan daglig kontroll av exempelvis renhållning, sanitära inrättningar, parkeringsplatser m.m.

text: Tillsyn

text: Som framgår av

text: 5 kap. 1 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor, utövar kommunen tillsyn över efterlevnaden av lagens krav, bland annat över att ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar i skälig omfattning håller utrustning för livräddning vid brand eller annan olycka.

text: Tillsynsarbete kring vattensäkerhet kan exempelvis behandlas i kommunens handlingsprogram enligt lagen om skydd mot olyckor.

text: Kommunen bör regelbundet kontrollera att livräddningsutrustningen finns på avsedd plats, är hel och funktionsduglig samt väl synlig.

text: Följande lista kan tjäna som vägledning. Kontrollera att − all utrustning är placerad så att den lätt och snabbt kan användas, − livbojar med lina är hela och hänger på plats samt att linan är skyddad mot solljus, − livbojens upphängningsanordning är hel och ordentligt fastskruvad, − skaft och krokar på livräddningshakar är intakta, − sprickor eller rötskador inte finns på undsättningsstegar, (lämpligen genom belastningsprov med ca 90 kg på stegens mitt), − hake och stegar har ordentliga fästen och är rätt fastsatta på upphängningsstolpen,

text: 1 Motsvarande krav finns även i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 2001:9

text: ) om hamnar.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2007:5

text: − fasta kajstegar håller och att de är intakta även under vattenytan. Kontrollera också om reflexer eller markeringsmålning behöver förbättras, − åror, årornas infästningar, linor och skrov på livräddningsbåt eller livräddningsflotte är hela, − livräddningsbåt på land ligger upp- och nedvänd, samt att − livräddningsflottens ställning är hel och att flotten är väl förankrad men inte låst.

type: foreskrift


text: Beställningsadress Telefon E-post ISSN Norstedts Juridik AB 08-690 91 90 kundservice@nj.se 0283-6165 Kundservice Fax Internet 106 47 Stockholm 08-690 91 91 www.fritzes.se

text: Allmänna råd

text: Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer om brandskydd i hotell, pensionat, vandrarhem och liknande anläggningar;

text: beslutade den 11 juni 2008. Dessa allmänna råd och kommentarer behandlar krav på brandskydd i byggnader och anläggningar som kan ställas med stöd av lagen (

text: ) om skydd mot olyckor. De riktar sig till den som äger eller driver hotell, pensionat, vandrarhem eller liknande verksamhet. De allmänna råden omfattar byggnader med hotell, pensionat, vandrarhem eller liknande anläggning med minst nio gäster eller minst fem uthyrningsrum. Om andra byggnader används för tillfällig övernattning av samma omfattning (t.ex. förläggningar) kan råden följas i tillämpliga delar, särskilt de om utrymningslarm och tidig upptäckt av brand. Lägenhetsuthyrning och hotellverksamhet som är utspridd i mindre byggnader omfattas inte. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. Allmänna råd är inte tvingande. Deras funktion är att förtydliga innebörden i en lag, i en förordning eller myndighetsföreskrifter och att ge generella rekommendationer om deras tillämpning. Allmänna råd är markerade med grå bakgrund.

text: Statens räddningsverk ELISABETH SÖDERBERG

text: Björn Albinson (Avdelningen för olycksförebyggande verksamhet)

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2008:3

text: Bakgrund

text: Enligt lagen om skydd mot olyckor ska ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att hindra eller begränsa skador till följd av brand.

text: Enligt allmänna råd från Statens räddningsverk är det skäligt att varje verksamhet bedriver ett systematiskt brandskyddsarbete. Systematiskt brandskyddsarbete omfattar både organisatoriska och tekniska åtgärder. I dessa allmänna råd preciseras innebörden av detta för hotell, pensionat, vandrarhem och liknande anläggningar. Bränder i sådana objekt medför stora risker, eftersom människor här sover i okända miljöer där säkerheten är beroende av hur verksamheternas ledning har organiserat sitt brandskydd.

text: De övergripande målen för brandskydd enligt EU:s rekommendationer Brandsäkerhet i befintliga hotell är att − minska riskerna för att brand utbryter, − hindra spridningen av brand och brandgaser, − försäkra att alla gäster och personal kan evakueras på ett säkert sätt, och att − underlätta för räddningstjänsten att ingripa. Enligt rekommendationerna innebär ett bra brandskydd att − det finns säkra utrymningsvägar, − byggnadens konstruktion är tillräckligt stabil för att personer ska kunna sätta sig i säkerhet vid brand, − brännbart material i väggar, tak och golv är begränsat, − dekorationer och lös inredning inte ökar brandbelastningen, − tekniska utrustningar eller apparater inte orsakar brand, − det finns system som ger tidig upptäckt av brand och som varnar gäster, − brandskyddet även omfattar personalutbildning, − det finns tillämpbara instruktioner, − anslag om utrymning finns i gästrum och personalutrymmen, − det finns släckutrustning, och att − all utrustning för brandskydd underhålls.

text: 1 Enligt

text: 2 kap. 2 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. 2 Se vidare i Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer (

text: ) om systematiskt brandskyddsarbete. 3 Ministerrådets rekommendationer 1986 (

text: Allmänna råd

text: Organisatoriskt brandskydd

text: Brandskyddsarbetet bör vara skriftligt dokumenterat .

text: Dokumentationen bör visa att skäliga organisatoriska och tekniska brandskyddsåtgärder är tillgodosedda och hur de fungerar tillsammans.

text: Hotell, pensionat, vandrarhem och liknande anläggningar är verksamheter som kan medföra risk för uppkomst av brand eller för spridning av brand. De omfattar ett stort antal personer och även sovande gäster, som befinner sig i en för dem okänd miljö.

text: En stor brand föregås ofta av flera samverkande fel och brister. Det är viktigt att förhindra att bränder uppstår och att kunna hindra små bränder från att växa. Ett bra brandskydd innebär att följande fungerar i händelse av brand. 1. Detektorer upptäcker branden i ett tidigt skede. 2. Utrymningslarm varnar dem som är i fara. 3. Det finns anslag om utrymningsvägar i varje gästrum. 4. Gästerna känner till anslagen om utrymningsvägar. 5. Alla som kan går ut när utrymningslarmet ljuder. 6. Personal och gäster kan ringa 112 och ingripa med hotellets brandredskap. 7. Byggnadens brand- och röksektioneringar hindrar att rök och eld blockerar utrymningsvägarna. 8. Utrymningsvägarna är fria från hinder och öppnas lätt utan nycklar eller redskap. 9. Personalen är utbildad för att kunna hjälpa gästerna. 10. Räddningstjänsten är väl informerad om hotellets brandskydd. 11. De flesta gästerna är i säkerhet när räddningstjänsten anländer. Det är de sammanlagda åtgärderna som ger ett bra brandskydd.

text: Förhindra bränder

text: Åtgärderna bör inriktas på att förhindra att brand uppstår. Särskild hänsyn bör tas till risker med levande ljus, öppen eld, matlagning, elektriska anläggningar, rökning och till risken för anlagd brand.

text: Bränder kan uppstå av olika anledningar. Enligt Räddningsverkets statistik är följande brandrisker speciellt vanliga för hotell och liknande verksamheter.

text: 4 Se vidare Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer (

text: ) om systematiskt brandskyddsarbete. Enligt räddningstjänsternas insatsrapporter, som årligen sammanställs och ges ut av Statens räddningsverk.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2008:3

text: Levande ljus är en vanlig orsak till bränder i allmänna utrymmen som barer, matsalar och restauranger. Men levande ljus förekommer även i gästrum och samlingsrum där personalen inte kan ha samma uppsikt. Genom att begränsa antalet ljus i allmänna utrymmen och gästrum kan man minska antalet tillbud.

text: Bränder som uppstår i kök och restauranger orsakas ofta av att man glömmer slå av spisar eller av att oljan i frityrkokare blir överhettad. Tillbud sker även vid hantering av gasol. En del av dessa bränder kan undvikas genom regelbundet underhåll enligt tillverkarens anvisningar.

text: Räddningsverkets statistik tyder på att maskiner och installationer slits hårt och orsakar bränder. Regelbundet underhåll är ett sätt att minska brandriskerna. I hotell och pensionat ska den elektriska anläggningen besiktas årligen av en sakkunnig person . Det ska finnas intyg från besiktningen och på att brister är avhjälpta.

text: Eldstadsrelaterade bränder kan uppstå vid oförsiktig eldning. Om gästerna får använda öppen eld i kaminer eller öppna spisar bör de ges en eldningsinstruktion.

text: Rökning orsakar bränder om glödande fimpar hamnar på fel plats. Råder inte rökförbud behövs regler för rökning och rutiner för tömning av askkoppar.

text: Bränder som uppstår utomhus kan spridas till övernattningsrum och även påverka utrymningssäkerheten. Lastbryggor och innergårdar bör därför hållas fria från anhopningar av brännbart material. Genom att låsa utrymmen där obehöriga inte ska vistas kan man förhindra anlagd brand.

text: Utbildning

text: Hotellets ledning och all personal bör ha utbildning och övas regelbundet för att kunna informera gäster om brandskydd och agera rätt i händelse av brand.

text: Utbildningen bör anpassas till byggnaden, verksamheten och personalens uppgifter.

text: Ledningens och personalens agerande vid en brand kan vara avgörande för vilka konsekvenser branden får. Både ledning och personal behöver utbildning, regelbundna övningar och skriftliga instruktioner. Samtliga anställda behöver baskunskaper och en del behöver kunna mer. Brandskyddsutbildningen bör ge kunskaper om organisation, ansvar och rutiner, brandrisker, första hjälpen, förebyggande brandskydd, åtgärder vid brand och hantering av brandredskap. Att ha en känd och tydlig åtgärdskalender med larmlista i receptionen underlättar arbetet vid en brand.

text: Enligt lag (

text: ) om hotell och pensionatrörelse

text: Allmänna råd

text: Information till gäster

text: I varje gästrum bör det finnas anslag som informerar om hur bränder undviks, utrymningsvägar, larmsignaler, brandredskap och hur räddningstjänsten larmas via 112. Informationen bör finnas på olika språk. Utrymningsplaner bör även vara uppsatta i arbetslokaler och allmänna utrymmen.

text: Om personal inte finns på plats dygnet runt bör gästerna ges brandskyddsinformation i samband med incheckning. Informationen bör innehålla tydliga instruktioner om lämpliga åtgärder vid en eventuell brand.

text: Gäster med funktionshinder bör vid incheckningen informeras om brandskyddet och om rutiner för utrymning vid brand.

text: Om ett larm utlöses när bemanning saknas behöver gästerna själva kunna organisera sin utrymning. De behöver därför vara informerade om vad som förväntas av dem, hur brandskyddssystemet fungerar, var man återsamlas och vilken hjälp som kommer.

text: Gäster med funktionshinder kan i vissa fall ha särskilt svårt att ta del av säkerhetsinformationen och uppfatta och hantera situationen om det börjar brinna eller om en byggnad ska utrymmas snabbt. Detta kan påverka säkerheten vid en utrymning. Genom muntlig information i samband med incheckningen, åtgärder vid bokningar och rutiner för stöd vid utrymning kan säkerheten ökas. Att erbjuda dessa gäster rum med särskilda säkerhetsinstallationer eller rum som har enkel utrymning ökar möjligheterna att ge alla samma säkerhet.

text: Tekniskt brandskydd

text: Byggnadens tekniska brandskydd

text: Det byggnadstekniska brandskyddet bör regelbundet underhållas.

text: Krav på byggnadstekniskt brandskydd har funnits länge och hotellen uppfördes enligt de bestämmelser som gällde när de byggdes eller renoverades. Det kan ibland vara svårt att uppfylla dagens bygglagstiftning i äldre byggnader. Brandskyddet anpassas då så att främst kraven på personsäkerhet tillgodoses.

text: Lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk kräver att ”byggnadsverk som uppförs eller ändras ska, under förutsättning av normalt underhåll, under en ekonomiskt rimlig livslängd uppfylla väsentliga tekniska egenskapskrav i fråga om bland annat säkerhet i händelse av brand.”

text: Utrymningsplan ska utföras enligt Arbetsmiljöverkets regler om arbetsplatsens utformning och enligt standard SS 2875. 8 Enligt

text: 2 § lagen (1994:847)

text: om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2008:3

text: Det är Boverket och dess företrädare som skapat reglerna. De ger ett grundläggande byggnadstekniskt brandskydd. Enligt lagen om skydd mot olyckor förutsätts att detta skydd inte försämras, vilket i korthet innebär följande. − Varje hotellrum utgör egen brandcell. Dörrar från hotellrum till korridorer har viss brandklass och är självstängande. − Brandcellsindelningen är sådan att andra verksamheter såsom bar, restaurang, relaxavdelning etc. är avskilda så att brand inte kan spridas vidare. Det kan också finnas andra brandcellsindelningar. − Dörrar mellan korridorer och trapphus har viss brandklass och är täta. Självstängande dörrar i korridorer och mot trapphus får förses med uppställningsanordning, om de stängs automatiskt med hjälp av rökdetektor. − Det finns minst två av varandra oberoende utrymningsvägar. Gångavståndet till en utrymningsväg får inte vara för långt. Utrymningsvägar och dörrar har en viss bredd, anpassad till antalet personer som ska kunna utrymma. − Utrymningsvägar som står i förbindelse med varandra avskiljs så att endast en av dem kan bli rökfylld genom samma brand. − Ytskikt och beklädnader i utrymningsvägar utförs i material som ger ett försumbart bidrag till brandspridning. − Automatiskt brandlarm och utrymningslarm finns i vissa fall (se nedan). − Vägledande markering finns så att utrymning inte hindras av svårigheter att orientera sig i byggnaden. Utrymningsskyltarna placeras vid utgångsdörrar till och i utrymningsvägar. Skyltarna är belysta eller utgörs av genomlysta gröna skivor med tydliga, vita symboler. − Det finns nödbelysning i utrymningsvägarna för att underlätta en säker och effektiv utrymning även vid strömavbrott.

text: Säkerheten vid utrymning kan bedömas och dimensioneras så att kritiska förhållanden inte uppstår inom den tid som behövs för utrymning. Då bedöms temperatur, strålning, brandgaslagrets höjd, sikt och rökens giftighet. Om en analys visar på brister bör de rättas till och krav kan ställas på att bristerna åtgärdas. Långa utrymningsvägar kan kompenseras av t.ex. sprinkler eller andra åtgärder för att skapa ett skäligt brandskydd.

text: 9 Se vidare Arbetsmiljöverkets föreskrifter om arbetsplatsens utformning, samt svensk standard SS 2875.

text: Allmänna råd

text: Tidig detektering, alarmering och varning

text: För tidig upptäckt av brand bör ett automatiskt brandlarm vara installerat. Detektering bör ske med hjälp av rökdetektorer. Systemet bör omfatta gästrum och alla de delar som påverkar säkerheten och har samband med hotellverksamheten.

text: Hotell för minst nio gäster eller med minst fem uthyrningsrum bör vara försedda med utrymningslarm för tidig varning . Utrymningslarmet bör kunna utlösas manuellt.

text: Om hotellet är i två eller flera plan eller beläget på annat plan än markplanet bör larmet även kunna utlösas automatiskt.

text: Larmknappar bör finnas på varje våningsplan och vara placerade på lättåtkomliga platser och i receptionen. Larmknapparna bör vara utformade så att de inte kan förväxlas med andra knappar.

text: Utrymningslarmet behöver inte utlösas med automatik i alla hotellets delar när receptionen är bemannad, utan kan vara försett med så kallad larmlagring. Rutiner för detta bör vara dokumenterade och kända av all personal. Larmlagring förutsätter att personalen omedelbart undersöker larmorsaken och vidtar nödvändiga åtgärder.

text: Finns inte personal på plats bör larmet direkt och automatiskt vidarebefordras till kommunens räddningstjänst. Även felsignaler bör hanteras och skickas till mottagare som kan vidta åtgärder.

text: Vid en brand i ett gästrum bör en signal utlösas och höras med minst 75 db(A) vid den sovandes huvud.

text: Hotell i enbart markplan bör förses med minst brandvarnare om de inte har automatiskt aktiverat utrymningslarm.

text: Larmanläggningar bör underhållas, besiktas och testas regelbundet.

text: Tiden från brandstart till en fullt utvecklad brand är ofta mycket kort, vilket gör det svårt för den som inte känner till lokalerna att hinna utrymma. Rökoch värmeutvecklingen från en brand i inredning eller byggnadsdelar kan skapa en kritisk situation redan några minuter efter det att branden startat.

text: Ett automatiskt brandlarm med rökdetektorer eller en lämpligt utformad automatisk vattensprinkleranläggning uppfyller kravet på automatisk

text: 10 Enligt Arbetsmiljöverkets bestämmelser i

text: AFS 1997:11

text: om varselmärkning och varselsignaler på arbetsplatser. 11 Enligt Svenska Brandskyddsföreningens skrift SBF 110, Regler för automatisk brandlarmanläggning.

text: Allmänna råd

text: SRVFS 2008:3

text: utlösning av utrymningslarmet. Om en sprinkleranläggning används för aktivering av utrymningslarmet bör gästrummen kompletteras med brandvarnare för tidig detektering och varning.

text: Överföring av larm till räddningstjänsten förkortar tiden från det att en brand upptäcks till dess att räddningstjänsten är på plats.

text: Utrymning, skyltning och nödbelysning

text: Utrymningsvägar bör leda ända ut till det fria. Utrymningen bör inte försvåras av hinder.

text: Dörrar som ska hindra brand och rök i utrymningsvägar bör alltid hållas stängda eller ställas upp av rökdetektorstyrd magnet.

text: Dörrarna bör vara lätta att öppna.

text: Vägledande markeringar bör hållas väl synliga.

text: Nödbelysningen i utrymningsvägar bör underhållas.

text: Vid brand fungerar dörrarna mot utrymningsvägarna bara om de hålls stängda med dörrstängare och tryckhandtag med fallkolvar. Värmen från en brand medför ofta ett luftdrag som kan öppna oreglade dörrar. Därför fungerar inte svängdörrar som brand- och rökavskiljning.

text: Sprinkler kan vara ett sätt att kompensera den risk som möbler i utrymningsvägarna medför, t.ex. omfattande rökspridning och förvärrat brandförlopp. Brännbar inredning i en utrymningsväg kan även öka risken vid en anlagd brand.

text: Från enstaka gästrum kan i vissa fall en fast stege accepteras som en alternativ utrymningsväg. Sådana stegar bör användas från högst andra våningen och anslutas till fönster via en nödbalkong eller fönsterbrygga. Det bör finnas klara anvisningar om vilka som kan hyra dessa rum.

text: Lös inredning och dekorationer

text: Man bör vara uppmärksam på den ökade risken vid en brand, när lös inredning med brännbart material placeras i gästrum och allmänna utrymmen.

text: Bränder kan uppstå eller spridas till lös inredning (gardiner, draperier, mattor, stoppade möbler och sängar). Genom krav på motstånd mot olika antändningskällor kan sådan brandspridning motverkas. Kraven anpassas till byggnadens övriga brandskydd. Provmetoder finns för stoppade möbler avsedda för restauranger, hotell och samlingslokaler. Motsvarande finns för

text: Allmänna råd

text: liggmöbler avsedda för hotell och andra jämförbara anläggningar . Antändningskällan vid dessa prov är en liten låga. Vid inköp kan fabrikat och provmetoder noteras i interna rutiner, vilket underlättar egenkontroll och myndigheternas tillsyn.

text: Brandredskap

text: Brandredskap bör finnas för att personal eller gäster snabbt ska kunna påbörja släckning. Det bör vara högst 25 meter till närmaste brandredskap och de bör finnas på varje våning. Om anläggningen har kök bör det finnas särskilda brandredskap (fast installation, släckare eller annan anordning) för att släcka bränder på spisar, stekbord och i frityrkokare. Platsen för brandredskapen bör vara utmärkt med skyltar och underhållas regelbundet.

text: Brandredskap kan vara handbrandsläckare, inomhusbrandposter eller fasta släckordningar.

text: Tillsyn och kontroll

text: I lagen om skydd mot olyckor framgår att kommunen utför tillsyn över efterlevnaden av lagens krav på brandskydd i byggnader och andra anläggningar. Denna tillsyn omfattar allt som påverkar brandskyddet i hotell, pensionat, vandrarhem och liknande anläggningar.

text: Ett stöd vid tillsynen är den skriftliga redogörelse för brandskyddet som den som äger eller driver verksamheten regelbundet lämnar till kommunen .

text: Vid tillsynen bedöms om skäliga brandskyddsåtgärder vidtagits.

text: 12 Enligt europastandarderna EN 1021-2 för stoppade möbler och EN 597-2 för liggmöbler. 13 Enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 1997:11

text: ) om varselmärkning och varselsignaler på arbetsplatser. 14 Enligt

text: 5 kap. 1 § lagen (2003:778)

text: om skydd mot olyckor. 15 Se vidare Statens räddningsverks föreskrifter (

text: SRVFS 2003:10

text: ) om skriftlig redogörelse för brandskyddet.