title: Allmänna råd om anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalken

text: Naturvårdsverkets författningssamling

text: ISSN 1403-8234

text: Naturvårdsverkets allmänna råd

text: Utkom från trycket

text: om anmälan för samråd enligt

text: 12 kap. 6 § miljöbalken

text: ; den 3 augusti 2001

text: beslutade den 21 juni 2001.

text: Dessa allmänna råd omfattar Naturvårdsverkets ansvarsområde som tillsynsvägledande myndighet för frågor enligt

text: 12 kap. 6 § miljöbalken

text: och ersätter Naturvårdsverkets allmänna råd (AR 98:2) Samråd enligt 20 § naturvårdslagen.

text: Förkortningar som används i det följande: MB

text: miljöbalken

text: FTS förordningen (

text: ) om täkter och anmälan för samråd

text: Till

text: 12 kap. 6 §

text: MB

text: Begreppet naturmiljön

text: Begreppet naturmiljö i 12:6 MB bör tolkas vidsträckt och omfatta det som brukar kallas naturen, såsom berggrund, jordlager och dess ytformer, yt- och grundvatten, skilda naturmiljöer både på land och i vatten samt växter och djur. Begreppet bör även inkludera landskapsbilden och kulturlandskapet. Det bör omfatta all natur, inte endast värdefull eller orörd natur, och således omfatta även naturmiljön i tätortsnära områden. Samrådsbestämmelserna i 12:6 MB bör tillämpas också på kulturmiljöer i de fall kulturmiljöerna också kan sägas utgöra naturmiljöer. I begreppet naturmiljö enligt 12:6 MB bör normalt inte ingå bebyggda tätortsmiljöer, tomt- och gårdsmark, anlagda parker, industri- eller verksamhetsområden eller andra liknande anlagda eller exploaterade områden. Däremot kan vissa åtgärder inom sådana nämnda områden ibland ha inverkan på exempelvis landskapsbilden i ett större område och därmed vara aktuella för anmälan.

text: Anmälan

text: När tillsynsmyndigheten får in en anmälan för samråd bör den först bedöma om anmälan är komplett och tillräcklig för att det skall gå att bedöma verksamhetens eller åtgärdens inverkan på naturmiljön och vilka anpassningar och skyddsåtgärder som kan vara aktuella. Tillsynsmyndigheten bör kontrollera om ärendet borde prövas eller anmälas enligt någon annan bestämmelse i

text: miljöbalken

text: . Om så är fallet bör verksamhetsutövaren snarast underrättas om detta. Tillsynsmyndigheten bör då också underrätta annan berörd tillsynsmyndighet om det behövs.

text: Om tillsynsmyndigheten inte har någon erinran

text: I många fall har tillsynsmyndigheten inte någon erinran mot den verksamhet eller åtgärd som anmäls för samråd. Myndigheten bör då underrätta verksamhetsutövaren skriftligen om detta.

text: Dialog om anpassning av verksamheten

text: Utgångspunkten bör vara att verksamhetsutövaren själv skall föreslå lämpliga försiktighetsmått och begränsningar för verksamheten till skydd för naturmiljön enligt hänsynsreglerna i

text: 2 kap.

text: MB. Om det behövs bör tillsynsmyndigheten föra en dialog med verksamhetsutövaren för att diskutera de försiktighetsmått eller anpassningar som kan vara lämpliga. Har verksamhetsutövaren underhand ändrat sin beskrivning av verksamheten genom att ange försiktighetsmått, begränsningar eller andra anpassningar, bör detta alltid dokumenteras skriftligen och behandlas som en ändring av anmälan.

text: Föreläggande och förbud enligt 12:6 MB respektive 26:29 MB

text: Föreläggande och förbud för att skydda naturmiljön genom försiktighetsmått, begränsningar och andra åtgärder bör beslutas med stöd av 12:6 MB. Föreläggande och förbud för att åstadkomma rättelse bör beslutas med stöd av 26:9 MB.

text: Förnyad anmälan vid ny verksamhetsutövare

text: Om någon annan än den som anmält en verksamhet för samråd planerar att genomföra eller fullfölja samma verksamhet, bör denne underrätta tillsynsmyndigheten om detta. Myndigheten bör då avgöra om en ny anmälan för samråd behövs.

text: Till

text: 12 kap. 6 § första stycket

text: MB

text: Väsentlig ändring av naturmiljön

text: Vid bedömningen av vad som är en väsentlig ändring av naturmiljön bör beaktas dels områdets karaktär och känslighet, dels åtgärden som sådan och dess inverkan på naturmiljön. I ett område med dokumenterat höga natur- eller kulturmiljövärden eller i ett område som annars är känsligt kan även en förhållandevis liten åtgärd innebära väsentlig ändring av naturmiljön. Påverkan på arter och livsmiljöer bör vägas in i bedömningen av vad som utgör en väsentlig ändring.

text: Exempel på verksamheter och åtgärder som normalt medför väsenligt ändring och som därför bör anmälas för samråd

text: Luft- och markledningar, vattenkablar

text: Nya luftledningar, markledningar och vattenkablar för starkström, tele- och datatrafik m.m. och ändringar av befintliga ledningar bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Ledningsdragning av mycket liten omfattning behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Rörledningar

text: Nya rörledningar och större ändringar av rörledningar för t.ex. vatten och avlopp, fjärrvärme, naturgas eller andra bränslen bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Ledningar av mycket liten omfattning behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Master för telefoni, radio m.m. Fristående master bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Samråd enligt 12:6 bör ske även om bygglovsprövning sker.

text: Vindkraftverk

text: Vindkraftverk eller grupp av sådana med en uteffekt mindre än 125 kW (ej anmälnings- eller tillståndspliktiga enligt

text: 9 kap.

text: MB) och som är så placerade att landskapsbild eller annan naturmiljö kan påverkas bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Mycket små anläggningar på eller invid byggnader bör inte anmälas.

text: Golfbanor, skidbackar, campingplatser och liknande anläggningar om inte

text: detaljplan upprättats

text: Golfbanor, skidbackar, campingplatser, skidliftar, linbanor, temaparker och liknande ytkrävande verksamhet bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Enskilda vägar

text: Anläggning och ändring av enskilda vägar utanför tätbebyggt område bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB, om inte åtgärden är av mindre omfattning. Kortare tillfartsväg till bostad och liknande behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Husbehovstäkter

text: Täkt av berg, sten, grus, sand, lera, jord, torv eller andra jordarter för mark– ägarens husbehov kräver normalt inte tillstånd för täkt enligt 12:1 MB och bör i stället anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Husbehovstäkt av mycket liten omfattning behöver inte anmälas, om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Utfyllnad av mark

text: Större utfyllnader på naturmark men också mindre fyllning av mark i känsliga naturmiljöer, t.ex. våtmarker och raviner, bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Undersökning enligt

text: minerallagen

text: Undersökningsarbeten med undersökningstillstånd enligt

text: minerallagen (1991:45)

text: och som innebär ingrepp i naturmiljön, t.ex. arbetsvägar, avbaning av vegetation, borrning eller skogsavverkning, bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Anläggande av dammar, viltvatten och andra våtmarker

text: Anläggande eller större ändringar av dammar, viltvatten och andra våtmarker som inte är tillståndspliktig vattenverksamhet enligt

text: 11 kap.

text: MB bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Kulvertering av vattendrag

text: Kulvertering av vattendrag som inte tillståndsprövas som vattenverksamhet enligt

text: 11 kap.

text: Muddring, upplag av muddermassor

text: Muddring som inte är tillståndspliktig vattenverksamhet enligt

text: 11 kap.

text: MB bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Muddring av mycket liten omfattning behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig. Upplag av muddermassor som inte är anmälnings- eller tillståndspliktiga enligt

text: 9 kap.

text: MB bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Upplag av mycket liten omfattning behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Rensning av vegetation i sjöar och vattendrag, dikesrensning

text: Rensning, bl.a. av vegetation i sjöar och vattendrag, bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB, såvida inte åtgärden sker enligt ett tillstånd för vattenverksamhet enligt 11 kap. eller anmäls enligt 11:15 tredje stycket MB. Rensning av mycket liten omfattning behöver inte anmälas om inte naturmiljön är särskilt känslig.

text: Energiskogsodling m.m. Ny energiskogsodling på jordbruksmark bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Detsamma bör gälla för anläggning av odlingar av andra grödor av vedväxter som julgranar, parkträd och pyntegrönt eller för fröplantager och liknande.

text: Borttagande av brukningshinder m.m. Borttagande av brukningshinder m.m. i jordbrukslandskapet som är tillåtna enligt undantagsbestämmelsen i Jordbruksverkets föreskrifter (

text: SJVFS 1999:119

text: ) om natur- och kulturvärden i jordbruket bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Exempel på verksamheter och åtgärder som kan medföra väsentlig ändring och som bör anmälas i vissa fall

text: Bygglovpliktiga byggnader m.m. Byggnader och anläggningar utanför detaljplan och som bygglovprövas enligt plan- och

text: bygglagen (1987:10)

text: kan ibland anses ändra naturmiljön, så att anmälan för samråd bör ske enligt 12:6 MB. Exempel på sådant som i vissa fall kan behöva anmälas är mycket stora eller höga byggnader och anläggningar som kan ha betydande påverkan på landskapet eller naturmiljön, eller byggnader och anläggningar i känsliga naturområden eller områden med mycket känslig landskapsbild.

text: Ej bygglovpliktiga byggnader m.m. Byggnader och anläggningar som inte bygglovprövas, t.ex. byggnader för de areella näringarna, kan ibland anses ändra naturmiljön så att anmälan för samråd bör ske enligt 12:6 MB. Exempel på sådant som i vissa fall kan behöva anmälas är mycket stora eller höga byggnader och anläggningar som kan ha betydande påverkan på landskapet eller naturmiljön, eller byggnader och anläggningar i känsliga naturområden eller områden med mycket känslig landskapsbild.

text: Anläggning av vandringsleder, cykelleder och ridstigar i känslig natur Anläggning av vandringsleder, cykelleder, ridstigar m.m. i områden med höga naturvärden eller terräng som är känslig för skador bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Känslig terräng kan exempelvis vara områden med känslig vegetation, tunt jordtäcke eller erosionskänslig mark. Exempel är hällmarker, flygsanddyner och våtmarker.

text: Naturbaserad turistverksamhet

text: Omfattande turistverksamhet i naturen eller turistverksamhet i särskilt känsliga områden bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB.

text: Större tävlingar, organiserat friluftsliv och lägerverksamhet Tävlingar, organiserat friluftsliv och lägerverksamhet som berör naturmark och där arrangemangen antingen är mycket stora, störande eller berör känslig natur bör anmälas för samråd enligt 12:6 MB. Exempel kan vara stora orienteringstävlingar, motorbåtstävlingar och stora lägerarrangemang.

text: Exempel på verksamheter och åtgärder enligt vissa andra lagar som också kan omfattas av anmälningsskyldighet

text: Om tillsynsmyndigheten för 12:6 MB blivit underrättad om en planerad verksamhet eller åtgärd som kräver anmälan för samråd och underrättelsen sker i samband med handläggningen enligt annan lag, bör det kunna anses som att anmälningsskyldigheten enligt 12:6 MB är uppfylld. Det förutsätter dock att formkraven i 8 § FTS för en 12:6-anmälan uppfylls. Verksamheter och åtgärder som prövas enligt annan lag och där 12:6 MB samtidigt kan vara tillämplig är exempelvis:

text: Genomförande av en detaljplan

text: Åtgärder, t.ex. byggnation, i område som omfattas av detaljplan enligt planoch

text: bygglagen (1987:10)

text: och som syftar till att genomföra detaljplanen.

text: Byggande av allmän väg enligt

text: väglagen

text: Byggande av väg, dvs. anläggning av ny väg, omläggning av väg i ny sträckning samt ombyggnad av väg enligt arbetsplan som beslutats enligt

text: väglagen (1971:948)

text: Järnväg enligt lagen om anläggande av järnväg

text: Järnväg som byggs enligt järnvägsplan som beslutats enligt lagen (

text: ) om byggande av järnväg.

text: Elledning med linjekoncession enligt

text: ellagen

text: Elektrisk starkströmsledning som anläggs enligt en nätkoncession för linje som beslutats enligt

text: ellagen (1997:857)

text: Rörledning enligt rörledningslagen, naturgasledning enligt

text: naturgaslagen

text: Rörledning för transport av fjärrvärme eller råolja m.fl. bränslen, som anläggs med koncession enligt lagen (

text: ) om vissa rörledningar. Naturgasledning som anläggs med koncession enligt

text: naturgaslagen (2000:599)

text: Torvbrytning m.m. Undersökning eller brytning av torvfyndigheter för energiändamål som har undersökningskoncession eller brytningskoncession enligt lagen (

text: ) om vissa torvfyndigheter.

text: Bearbetning av mineralfyndigheter enligt

text: minerallagen

text: Bearbetning av fyndigheter enligt koncession som beslutats enligt

text: minerallagen (1991:45)

text: om det inte krävs tillstånd enligt

text: 9 kap.

text: MB.

text: Till

text: 12 kap. 6 § andra stycket

text: MB

text: Länsstyrelsens föreskrifter om särskild anmälningsskyldighet enligt 12:6 andra stycket MB

text: Beslut om föreskrifter enligt 12:6 MB andra stycket som gäller mindre områden - samrådsområden - bör inte tas för områden av sådan karaktär att de måste planläggas eller vårdas särskilt eller att viss verksamhet oavsett omständigheterna skall vara förbjuden. I sådana fall bör områdesskydd enligt

text: 7 kap.

text: MB användas.

text: Yttrande från myndigheter och andra inför beslut om föreskrifter

text: Följande aktörer bör ges tillfälle till yttrande inför länsstyrelsens beslut om föreskrifter om särskild anmälningsskyldighet: - skogsvårdsstyrelsen - kommunen - Generalläkaren - andra myndigheter som kan beröras av föreskrifterna - berörda intresseorganisationer (kan exempelvis vara bransch- eller markägarorganisationer) - markägare eller verksamhetsutövare (om föreskrifterna rör ett begränsat antal sådana).

text: Till

text: 12 kap. 6 § tredje stycket

text: MB

text: När tillsynsmyndigheten har avgjort ett samrådsärende och inte meddelat förbud, bör myndigheten meddela att verksamheten eller åtgärden kan påbörjas utan hinder av att sex veckor inte har löpt ut.

text: Till

text: 12 kap. 6 § fjärde stycket

text: MB

text: Exempel på när föreläggande bör övervägas är: - vid större verksamheter eller åtgärder - när det finns risk för större eller betydelsefulla skador på naturmiljön om försiktighetsmått inte följs - när en verksamhetsutövare inte frivilligt vill vidta de försiktighetsmått eller begränsningar som bedöms vara nödvändiga eller man har skäl att anta att frivilliga åtaganden inte kommer att följas - då det av rättssäkerhetsskäl är viktigt att få ett överklagningsbart beslut.

text: Till

text: 31 kap. 4 § miljöbalken

text: Om tillsynsmyndigheten bedömer att ersättning kan vara aktuell på grund av ett föreläggande eller förbud, bör den informera verksamhetsutövaren om möjligheterna till ersättning.

text: Till 8 § FTS

text: Innehållet i anmälan

text: Hur omfattande en anmälan skall vara bör bland annat avgöras av verksamhetens förväntade påverkan på naturmiljön, verksamhetens storlek samt det berörda områdets känslighet.

text: Miljökonsekvensbeskrivning

text: Vid bedömningen av om en MKB behövs i ett ärende om anmälan för samråd enligt 12:6 MB bör det särskilt beaktas, om verksamheten eller åtgärden är omfattande, svårbedömd, av stort allmänt intresse eller berör områden där naturmiljön är särskilt känslig.

text: Till 10 § FTS

text: Underrättelse om beslut i ärenden

text: Tillsynsmyndigheterna i länet bör underrätta varandra om beslut som kan vara av intresse för den andra myndigheten. Exempelvis bör länsstyrelsen skicka kopia till skogsvårdsstyrelsen på beslut som rör skogsmark. Kopia på beslut bör också skickas till berörd kommun.

text: Underrättelse om beslut om föreskrifter

text: Beslut om föreskrifter bör alltid sändas till kommunen, Generalläkaren, andra berörda myndigheter samt intresseorganisationer och liknande som kan beröras av beslutet. Länsstyrelsen och skogsvårdsstyrelsen bör underrätta varandra om sådana beslut som kan vara av intresse för den andra myndigheten. Rör föreskrifterna ett begränsat antal markägare eller verksamhetsutövare bör dessa direkt underrättas om beslutet.

text: NATURVÅRDSVERKET

text: LARS-ERIK LILJELUND

text: Björn Carlberg

text: (Enheten för markanvändning och vattenverksamhet)


fs: nfs

publisher: Naturvårdsverket

title: Naturvårdsverkets föreskrifter och allmänna råd om kalkning av sjöar och vattendrag

text: Dessa föreskrifter innehåller bestämmelser om planering och genomförande av kalkningsverksamhet, uppföljning av biologiska och kemiska effekter av denna verksamhet samt bestämmelser om försiktighetsmått och produktval.

type: stycke

type: paragraf

text: Definitioner:

text: Åtgärdsområde ett planeringsområde för kalkningsåtgärder som omfattar ett avrinningsområde med målområden och åtgärdsobjekt.

text: Målområde en sjö eller en vattendragssträcka, där utförd kalkning syftar till att uppfylla de uppföljningsbara biologiska och vattenkemiska målen.

text: Åtgärdsobjekt en sjö, ett vattendrag eller en våtmark, där kalk avses spridas.

text: Uppföljnings- mätbart biologiskt eller vattenkemiskt mål som avses att bara mål uppnås efter kalkning.

text: Målpunkt provpunkt eller provsträcka med koppling till ett uppföljningsbart mål.

text: Huvudman mottagare av statsbidrag för åtgärder enligt förordning (

text: ) om statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag.

text: Ansvarsfördelning: Länsstyrelsen skall planera och följa upp den kalkningsverksamhet som bedrivs i länet. Huvudmannen skall planera och genomföra kalkningsåtgärderna inom respektive åtgärdsområde. Länsstyrelsen och huvudmannen skall leverera underlag för varandras planering.

text: Planering

type: rubrik

text: Länsstyrelsen skall upprätta en länsomfattande åtgärdsplan till grund för planeringen av kalkningsverksamheten i länet. Planen skall innehålla en redovisning av försurningssituationen, åtgärdsområden, åtgärdsobjekt, motiv till kalkning, målområden, uppföljningsbara mål samt kalkmängder. Vid start av nya kalkningsprojekt skall en avvägning göras mellan åtgärdernas nytta och risken för skada eller olägenhet.

text: Huvudmannen skall för varje målområde ange biologiska och vattenkemiska mål. Målen skall fastställas av länsstyrelsen.

text: Huvudmannen skall utarbeta en kalkspridningsplan för varje åtgärdsområde. Planen skall utgöra underlag för kalkningsåtgärderna och innehålla en karta med förtydligande beskrivning. Planen skall fastställas av länsstyrelsen.

text: Länsstyrelsen skall ansvara för att kalkningen avslutas när satta mål uppnås utan kalktillförsel.

text: Genomförande

text: Kalkprodukt och kalkningsmetod skall väljas med utgångspunkt från hur målen kan uppnås med minsta negativa effekt på miljön. Vid valet av produkt och metod skall en avvägning göras mellan åtgärdens nytta och risken för skada eller olägenhet.

text: Huvudmannen skall ansvara för kontroll av kalkdoserare.

text: Uppföljning

text: Länsstyrelsen skall ansvara för uppföljning och utvärdering av biologiska och vattenkemiska mål.

text: Huvudmannen skall årligen till länsstyrelsen redovisa uppgifter om genomförda kalkningsåtgärder inom respektive åtgärdsområde.

text: Länsstyrelsen skall årligen till Naturvårdsverket redovisa kalkningsverksamhetens omfattning, inriktning och måluppfyllelse i länet. __________

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 januari 2002. NATURVÅRDSVERKET LARS-ERIK LILJELUND Torbjörn Svenson

text: (Vattenmiljöenheten)

text: Allmänna råd

text: beslutade den 26 oktober 2001.

text: Planering

text: Till 4 §

text: Den länsomfattande åtgärdsplanen bör upprättas efter samråd med huvudmännen. Redovisningen bör ske i form av kartor med förklarande text.

text: Till 5 §

text: Med biologiskt mål för ett målområde avses förekomst av arter som indikerar att kalkningen nått avsedd kemisk och biologisk effekt. Med vattenkemiskt mål för ett målområde avses riktvärden för parametrar som indikerar att kalkningen har nått avsedd kemisk effekt. Målen bör differentieras beroende av toleransgränser för försurningskänslig fauna som förekommer eller som naturligt har förekommit inom målområdet. Mål för pH bör i förekommande fall anges med oorganiskt aluminium som stödparameter. Dessutom bör riktvärde för högsta alkalinitet vid högflöde anges med syfte att undvika överkalkning.

text: Genomförande

text: Till 8 §

text: I första hand bör sjökalkning eller kalkning av tidigare kalkade våtmarker väljas. I andra hand bör kalkning med doserare väljas. I sista hand kan kalkning av tidigare ej kalkade våtmarker väljas. Våtmarker som har höga eller mycket höga naturvärden bör dock inte kalkas. Med detta avses våtmarker som har bedömts som klass 1 eller 2 i Naturvårdsverkets våtmarksinventering, VMI (SNV PM 1680) eller andra våtmarker som länsstyrelsen bedömt ha höga eller mycket höga naturvärden. Vid våtmarkskalkning bör dammande kalkprodukter inte användas. Kalkdoserare bör vara utrustade med teknik där vattenflödet automatiskt styr kalkdoseringen samt med i övrigt tillfredsställande teknik för att säkerställa utdosering av kalk. Doseraren bör vara försedd med driftlarm, som larmar om kalktillförseln till vattendraget upphör.

text: Till 9 §

text: Vid kalkning med doserare bör larm och driftorganisation anpassas till längsta tolererbara driftstopp.

text: Uppföljning

text: Till 10 §

text: Uppföljning och utvärdering bör utföras på ett sådant sätt och med sådana metoder att kvaliteten säkras. Målpunkter bör placeras i den del av målområdet där förutsättningarna för måluppfyllelse är som sämst.

text: Prov för bedömning av vattenkemisk måluppfyllelse bör insamlas vid tidpunkt då förutsättningarna för måluppfyllelse bedöms vara sämst. För sjöar innebär det att prov bör tas vid minst ett tillfälle vid högflöde, direkt efter islossning. För vattendrag bör minst sex prov per år insamlas vid höga flöden. Resultatet av effektuppföljningen bör levereras till nationell datavärd där sådan finns utsedd.

text: Till 11 §

text: Huvudmannens redovisning av genomförda kalkningsåtgärder bör ske enligt länsstyrelsens anvisningar.

text: Till 12 §

text: Länsstyrelsens redovisning av kalkningsverksamheten bör ske i form av nyckeltal och verksamhetsberättelse enligt Naturvårdsverkets anvisningar.

type: foreskrift


title: Allmänna råd om egenkontroll

text: Naturvårdsverkets författningssamling

text: ISSN 1403-8234

text: Naturvårdsverkets allmänna råd

text: Utkom från trycket

text: om egenkontroll [till

text: 26 kap. 19 § miljöbalken

text: och den 28 februari 2001

text: förordningen (

text: ) om verksamhetsutövares egenkontroll];

text: beslutade den 15 januari 2001.

text: Innehållsförteckning

text: BEGREPP OCH FÖRKORTNINGAR

text: EGENKONTROLLENS HUVUDREGEL (TILL

text: 26 kap. 19 §

text: MB) 3

text: Miljöbalkens

text: mål 3 Omvända bevisbördan 3 Kravet på kunskaper 3 Bästa möjliga teknik 3 Ansvar för egenkontroll 4 Planering och kontroll av verksamheten 4 Beräkningar, mätningar och liknande kontroll 5 Risker när en verksamhet bedrivs på normalt, planerat eller avsett 6

text: sätt

text: Undersökning av förekomsten av föroreningar 6 Att undersöka eller hålla sig underrättad om påverkan på miljön 7 FÖRORDNINGEN (

text: ) OM VERKSAMHETSUTÖVARENS 9 EGENKONTROLL Tillämpningsområde (till

text: 1 §

text: ) 9 När förordningen avser åtgärder (till

text: 3 §

text: ) 10 Fördelning av det organisatoriska ansvaret (till

text: 4 §

text: ) 10 Rutiner för kontroll av utrustning m.m, (till

text: 5 §

text: ) 10 Undersökning av risker och underrättelse till myndigheten (till

text: 6 §

text: ) 12 Risker när verksamheten bedrivs på normalt, planerat eller avsett sätt 12 Risker för eller i samband med särskilda händelser 13 Underrättelse till myndigheten 14 Förteckna kemiska produkter och biotekniska organismer (till

text: 7 §

text: ) 15 När förteckning bör ske 15 Innehållet i förteckningen 16

text: BEGREPP OCH FÖRKORTNINGAR

text: AR Allmänna råd

text: Egenkontroll sådana aktiviteter, rutiner, åtgärder m.m. som en verksamhetsutövare på egen hand har att planera, genomföra och följa upp enligt

text: 26 kap. 19 §

text: MB och enligt föreskrifter meddelade med stöd av denna bestämmelse

text: FVE förordning (

text: ) om verksamhetsutövares egenkontroll

text: Kontrollprogram en handling som myndigheten kan begära, där verksamhetsutövaren beskriver hela eller vissa delar av egenkontrollen

text: MB

text: miljöbalken

text: Olägenheter för människors en störning som enligt medicinsk eller hälsa hygienisk bedömning kan påverka hälsan menligt och som inte är ringa eller helt tillfällig (

text: 9 kap. 3 §

text: MB) Här i ingår att utgå från hur människor i allmänhet reagerar på störningen och också att ta hänsyn till personer som är något känsligare än normalt

text: Skador eller olägenheter för påverkan på grund av utsläpp eller andra miljön liknande orsaker, liksom utarmande av värdefulla natur- och kulturmiljöer, av friluftsoch upplevelsevärden eller av den biologiska mångfalden eller misshushållning med naturresurser, energi eller material

text: Verksamhet verksamhet (t.ex. en fabrik) eller åtgärd (aktivitet eller handling) som MB är tilllämplig på

text: Verksamhetsutövare den eller de juridiska (företag, organisation etc.) eller fysiska personer (människa) som ansvarar för en verksamhet eller del av en sådan. IPPC-direktivet : Varje juridisk person som driver eller innehar en anläggning eller, om det finns bestämmelser om detta i den nationella lagstiftningen, varje person som har givits rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut med avseende på anläggningens tekniska funktion.

text: 1 Artikel 2.12 i Rådets direktiv

text: av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (EGT L 2257/26, 10.10.1996).

text: EGENKONTROLLENS HUVUDREGEL (TILL

text: 26 kap. 19 §

text: MB)

text: Miljöbalkens

text: mål

text: Bestämmelserna om egenkontroll bör i varje enskilt fall tillämpas utifrån

text: miljöbalkens

text: syfte - att främja en hållbar utveckling. När en miljödomstol eller en myndighet, i exempelvis en dom eller ett beslut om tillstånd, konkretiserat

text: miljöbalkens

text: syfte och de miljöpolitiska målen i ett enskilt fall, bör verksamhetsutövaren genom egenkontroll verkställa, kontrollera och genom förebyggande åtgärder följa besluten samt kontrollera hur miljön blir påverkad. I båda fallen bör verksamhetsutövaren genom egenkontroll förvissa sig om att MB efterlevs för att på detta sätt främja en hållbar utveckling.

text: Omvända bevisbördan

text: Genom en planerad och i övrigt väl fungerande egenkontroll kan verksamhetsutövaren visa att de krav som följer av 2 kap. i MB uppfylls. För att resultat som redovisar lagefterlevnaden skall kunna nyttjas bör verksamhetsutövaren också kunna redogöra för hur egenkontrollen går till, t.ex. genom en ändamålsenlig dokumentation. Omfattningen på en sådan dokumentation bör utformas så att den stödjer egenkontrollen och vara anpassad till verksamhetens typ och storlek samt till de olägenheter för miljön och människors hälsa som kan vara förknippade med den. I

text: 7 §§

text: förordningen (

text: ) om verksamhetsutövares egenkontroll finns bindande bestämmelser om dokumentation. Detsamma kan finnas i föreskrifter om kontroll, exempelvis 15 § och 17-18 §§ i Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: SNFS 1992:5

text: ) om kontroll av utsläpp av kväveoxider och svaveloxider till luft från förbränning i fasta anordningar.

text: Kravet på kunskaper

text: Verksamhetsutövaren skall skaffa sig kunskaper om hur verksamheten bedrivs från miljö- och hälsoskyddssynpunkt, vilket bör ske bland annat genom att bedriva en ändamålsenlig egenkontroll. Verksamhetsutövaren bör därför skaffa sig kunskaper om hur

text: miljöbalkens

text: krav efterlevs och hur förutsättningarna (tekniska, organisatoriska, administrativa) för denna efterlevnad upprätthålls. Interna undersökningar, såväl dagliga som inplanerade i förväg, av organisation, teknik och skötsel samt av rutiner och kontroller av olika slag bör verksamhetsutövaren utföra rutinmässigt. Samma betydelse kan tillmätas mätningar, beräkningar eller andra kontroller, t.ex. av driftparametrar eller utsläpp. Verksamhetsutövaren bör också skaffa sig såväl allmänna som specifika kunskaper om hur verksamheten i olika avseenden påverkar miljön. Detta kan verksamhetsutövaren uppfylla via egen personal och egna åtgärder eller genom att köpa in en viss kunskap när det behövs.

text: Bästa möjliga teknik

text: Utövare av yrkesmässig verksamhet bör utforma och bedriva sin egenkontroll så att samspelet fungerar väl mellan å ena sidan den använda tekniken för produktion, drift, kontroll och skydd av människors hälsa och miljön samt å

text: andra sidan planering, arbetsledning, utbildning, ansvarsfördelning, rutiner för drift, skötsel och underhåll m.m.

text: Ansvar för egenkontroll

text: Egenkontrollen bör innefatta det system av organisation, rutiner och liknande som skapar förutsättningar för lagefterlevnad, liksom för ett miljö- och hälsoskyddsarbete som är ägnat att bidra till en uthållig utveckling. Egenkontrollen bör omfatta såväl organisatoriska och administrativa som tekniska åtgärder och rutiner. Verksamhetsutövaren bör inordna egenkontrollen i verksamheten så att den blir en naturlig del av det dagliga arbetet. Verksamhetsutövaren bör anpassa egenkontrollen till verksamhetens art, omfattning och möjliga påverkan på människor eller på miljön. Detta kan gälla såväl omfattningen, utformningen och dokumentationen av egenkontrollen som sättet att genomföra den på. Utövare av små verksamheter med liten påverkan på människor eller miljö och sådana som varken är tillstånds- eller anmälningspliktiga kan vanligen också göra egenkontrollen mindre och enklare. Däremot bör utövare av andra typer av verksamheter, exempelvis gruv- eller kraftverksdammar och kärnkraftsverk, i första hand anpassa egenkontrollen efter verksamhetens art och möjliga påverkan på människors hälsa eller på miljön, inte efter verksamhetens omfattning. För yrkesmässigt bedrivna verksamheter som är tillstånds- eller anmälningspliktiga är delar av egenkontrollen särskilt preciserade i förordningen (

text: ) om verksamhetsutövares egenkontroll (FVE).

text: Planering och kontroll av verksamheten

text: Verksamhetsutövaren bör ha kontroll över verksamheten och kunna styra den, så att det genom bland annat en god planering, egna undersökningar och förebyggande åtgärder fortlöpande går att följa lagstiftningen och minimera eller undvika en negativ påverkan på människor eller miljö. Dessa förebyggande åtgärder kan vara av såväl teknisk (t.ex. processtekniska åtgärder, reningsåtgärder eller val av insatsvaror) som organisatorisk (t.ex. ansvarsfördelning, ledningsfunktioner, utbildningsplaner) eller administrativ (t.ex. dokumentation) art. Är verksamheten yrkesmässigt bedriven bör verksamhetsutövaren leda och organisera arbetet så att lagöverträdelser och olägenheter för människors hälsa och för miljön förebyggs eller motverkas. Verksamhetsutövarens planering bör ta fasta på att undvika olägenheter för människor eller i miljön. Planeringen bör också ta fasta på att fortlöpande kunna fullgöra skyldigheterna enligt

text: 2 kap.

text: MB. Häri ingår att redan i förväg tänka igenom konsekvenserna av alternativa åtgärder samt tänka igenom vilka behov som kan uppstå i verksamheten. Det kan innebära att i god tid kontakta leverantörer av utrustning, kemiska produkter eller andra rå- eller insatsvaror, för att redan från början välja den från miljö- och hälsoskyddssynpunkt lämpligaste utrustningen eller välja tillsatsvaror så att produkternas miljöegenskaper förbättras. Planeringen kan också innebära att utifrån prognoser av olika slag förbereda verksamheten för en viss situation eller händelse i syfte att undvika olägenheter, risker eller skador. Förberedelserna kan även avse åtgärder som kan behöva sättas in om prognosen slår in. Exempel på detta är när en utövare

text: av vattenverksamhet förbereder en vattenverksamhet för, eller planerar åtgärder inför, höga vattenflöden genom att nyttja hydrologiska prognoser. Verksamhetsutövaren bör också i förväg tänka igenom vilka organisatoriska åtgärder som är behövliga, exempelvis om ansvaret behöver omfördelas, rutiner ändras eller om personalens kunskaper behöver utvecklas, innan en förändring införs. Verksamhetsutövaren bör också följa upp, utvärdera och vid behov förändra eller rätta till brister i egenkontrollen. Verksamhetsutövaren bör på eget initiativ regelbundet se över egenkontrollen. Verksamhetsutövaren bör rutinmässigt undersöka verksamheten, dess anläggningar och den utrustning och de rutiner m.m. som har betydelse för människor eller miljön, för att i god tid kunna sätta in åtgärder mot brister i eller risker med verksamheten. Detta kan ske dagligen men också genom med jämna intervall planerade större systematiska genomgångar. Beroende på verksamhetens art och omfattning och påverkan på hälsa eller miljö kan verksamhetsutövaren anpassa hur ofta sådana undersökningarna utförs, liksom omfattningen på dem. I små verksamheter utan komplicerad teknik och utan större påverkan på människor eller miljö bör det räcka med en enkel regelbunden översyn, exempelvis en daglig eller veckovis okulär undersökning eller felsökning. För verksamheter som FVE gäller för finns särskilda bestämmelser om rutiner för underhåll av teknisk utrustning i 5 § FVE. Verksamhetsutövare som skall avlämna miljörapport enligt

text: 26 kap. 20 §

text: MB bör, som en följd av bestämmelserna om miljörapport, utforma rutiner så att de inrapporterade uppgifterna blir riktiga och sker i tid. Naturvårdsverket har gett ut föreskrifter och Allmänna råd om miljörapport (

text: NFS 2000:13

text: Beräkningar, mätningar och liknande kontroll

text: Genom beräkningar, mätningar eller andra kontrollåtgärder bör verksamhetsutövaren kontrollera resultaten från driften och dokumentera dessa resultat. Mätningar eller beräkningar bör vara så utformade att de tillsammans med övriga kontrollåtgärder ger verksamhetsutövaren kunskap dels om hur stor påverkan på människor eller miljö är och karaktären på den, dels om verksamhetsutövaren efterlever föreskrifter samt villkor i domar och andra beslut. Förekomsten av och omfattningen på mätningar bör anpassas till verksamhetens art och omfattning samt dess påverkan på hälsa eller miljö. Verksamhetsutövaren bör så långt det är möjligt välja andra kontrollåtgärder än mätningar, om det inte försämrar kontrollen av lagefterlevnaden eller hur villkor följs. Utövare av verksamheter med liten påverkan på människor eller miljö och som inte kräver tillstånd, kan normalt avstå från fortlöpande kontroller av detta slag. Dessa verksamhetsutövare bör i stället vid ett eller några enstaka tillfällen eller om särskilda behov uppstår, exempelvis vid klagomål på att verksamheten stör, ta reda på förekomsten av störningar och omfattningen på dessa. När mätningar eller andra kontroller och undersökningar tyder på brister i någon del av egenkontrollen (exempelvis rutiner), i driften eller i lagefterlevnaden, bör verksamhetsutövaren på egen hand rätta till dessa brister i förebyggande syfte. Naturvårdsverket har gett ut föreskrifter (

text: NFS 2000:15

text: ) om genomförande av mätningar och provtagning i vissa verksamheter.

text: Risker när en verksamhet bedrivs på normalt, planerat eller avsett sätt

text: Verksamhetsutövaren bör undersöka och bedöma sådan påverkan på miljön och människors hälsa från den normala verksamheten som inte uppmärksammats eller beaktats, när verksamheten kom till stånd eller när förändringar av den gjordes. Exempel på detta kan vara att ta reda på om användningen av en viss kemisk produkt ger olägenheter som inte förutsågs när den började användas, om den normala driften eller skötseln av en verksamhet påverkar människors hälsa och miljön på ett sätt som inte varit avsett, om det kan uppstå nya olägenheter av utsläpp eller om buller från verksamheten förändrats, om olägenheter från transporterna till eller från verksamheten med tiden ökat eller om olägenheter kan uppstå som följd av de normala rutinerna för drift eller skötsel. Ny kunskap eller nya rön som blivit allmänt tillgängliga eller kända kan också leda till att verksamhetsutövaren bör undersöka och bedöma en eventuell risk. Hur undersökningen går till, hur ofta den bör ske och hur omfattande den bör vara beror på typen av verksamhet. I en mindre verksamhet som kan bedömas normalt orsaka mindre olägenheter, kan utövaren återkommande, exempelvis årligen eller vart annat år, undersöka vad som skett eller förändrats i verksamheten under den gångna perioden och som kan påverka människors hälsa eller miljön. I en verksamhet med större eller stor påverkan på människors hälsa eller på miljön kan samma typ av undersökning och bedömning ske löpande eller med tätare intervall, exempelvis en gång per kvartal, per halvår eller årligen. Kan verksamhetens påverkan på miljön eller på människors hälsa bli stor, bör verksamhetsutövaren dokumentera vilka risker som upptäckts, vilken bedömning som gjorts av riskerna samt vilken värdering som gjorts av vad som behöver åtgärdas. Övriga verksamhetsutövare kan avstå från en sådan dokumentation. För verksamheter som FVE gäller för finns särskilda bestämmelser i 6 § FVE om att fortlöpande och systematiskt undersöka och bedöma risker samt om dokumentation.

text: Undersökning av förekomsten av föroreningar

text: En verksamhetsutövare som kan ha bidragit till att förorena mark- och vattenområden, grundvatten, byggnader eller anläggningar som tillhör verksamheten, så att det kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön, bör ta reda på om sådana föroreningar förekommer eller kan förekomma. Detta kan exempelvis gälla verksamhetsutövare som under lång tid bedrivit industriell verksamhet på en och samma plats eller verksamhetsutövare som låtit uppföra byggnader eller göra installationer vid tidpunkter då förorenande material var tillåtna och vanliga att nyttja. Verksamhetsutövare som efter den 1 januari 1999 förvärvat en fastighet på vilken det förekommit eller förekommer verksamhet som kan ha förorenat, bör också ta reda på om sådana föroreningar kan finnas. Verksamhetsutövaren bör då ställa samman eller aktualisera befintlig kunskap och dokumentation om förhållandena på platsen. Ett exempel är att ta reda på vilken verksamhet som tidigare bedrivits och vilka kemikalier eller vilket avfall som då hanterats och hur. Andra exempel är att leta i egna arkiv, om sådana finns, intervjua personer med kunskaper om tidigare förhållanden eller lokalisera föroreningar med hjälp av foton, kartor, ritningar och

text: materialbeskrivningar från tidigare byggnationer och installationer m.m. Verksamhetsutövaren kan däremot utesluta provtagning liksom fysiska åtgärder såsom grävning i mark eller rivning av väggar. Krav på verksamhetsutövaren att underrätta tillsynsmyndigheten om en förorening upptäcks finns i

text: 10 kap. 9 §

text: MB.

text: Att undersöka eller hålla sig underrättad om påverkan på miljön

text: Verksamhetsutövaren bör genom egna undersökningar, mätningar, förfrågningar hos leverantörer eller på annat sätt skaffa sig kunskaper om hur verksamheten påverkar eller kan påverka miljön och hålla denna kunskap aktuell. Verksamhetsutövaren bör då även ta reda på hur verksamhetens produkter, dvs. varor och tjänster, påverkar miljön. Detta kan ske gruppvis eller för varje produkt för sig. I verksamheter med produktutveckling bör bedömningen göras redan på utvecklingsstadiet. Hur ingående undersökningarna görs eller arbetet med att hålla sig underrättad utförs bör vara anpassat efter verksamhetens omfattning och storlek, samt efter verksamhetens möjliga risk för miljön samt typen av produkt. Utövare av små verksamheter utan tillstånds- eller anmälningsplikt och med produkter eller en produktion som uppenbart har liten påverkan på miljön kan normalt avstå från att kvantifiera sin påverkan på miljön. Verksamhetsutövaren bör däremot skaffa sig en allmän kunskap om på vad sätt verksamheten eller dess produkter kan påverka miljön och om det kan uppstå klagomål på störningar. Om enbart produkten, men inte själva produktionen av den, kan ha nämnvärd betydelse för miljön vid användning eller omhändertagande, kan verksamhetsutövaren begränsa sig till att ta reda på produktens miljöpåverkan. Undersökningsplikten bör aldrig gå så långt att den får karaktären av forskning. Verksamhetsutövaren bör inhämta kunskaperna utifrån ett helhetsperspektiv på verksamheten och dess produkter. Livscykelanalyser kan vara en metod för detta, men det bör räcka med att verksamhetsutövaren kan beskriva miljöpåverkan på enklare sätt. Verksamhetsutövaren bör så långt möjligt kunna beskriva denna påverkan i siffror, bl.a. genom att efterfråga sådan information hos exempelvis leverantörer. I arbetet bör ingå att ta reda på

text: • utsläpp, buller och annan miljöpåverkan från transporter till, från eller inom verksamheten; här bör ingå både beställda och på egen hand utförda transporter, resor och leveranser; när detaljerad information, såsom siffror som beskriver omfattningen på miljöpåverkan, inte är tillgänglig eller möjlig att få fram bör det räcka med en allmän kunskap om den, • underleverantörernas miljöpåverkan; här bör verksamhetsutövaren ta med underleverantörer av råvaror, tillsatsvaror, komponenter och annat liknande som behövs för produktionen, liksom vatten, energi samt köpta tjänster; när detaljerad information, såsom siffror som beskriver omfattningen på miljöpåverkan, inte är tillgänglig eller möjlig att få fram bör det räcka med en allmän kunskap om den, • hur den egna produkten (varan/tjänsten) påverkar miljön vid normalt bruk/utförande eller när varan är förbrukad; här bör exempelvis ingå

text: utsläpp, buller och andra störningar liksom möjligheten att återvinna eller återanvända hela eller delar av produkten och vilka miljöproblem som kan uppstå vid slutligt omhändertagande, • hur miljön blir påverkad i anslutning till den plats där verksamheten bedrivs, exempelvis hur höga halter eller nivåer ett utsläppt ämne eller en annan störning medför i omgivande luft, mark, vatten eller intill bebyggelse/naturområde, om ämnet/störningen sprids och i så fall hur eller om ämnet lagras i marken eller i vattnet; här bör också ingå att skaffa allmänna kunskaper om vilka olägenheter som kan uppstå vid de aktuella halterna/nivåerna; se vad som ovan sagts om mätningar, beräkningar och liknande kontroll.

text: Verksamhetsutövaren bör ställa samman resultaten så att de går att använda i planeringen av verksamheten, exempelvis vid val av underleverantörer, och vid bedömningen av vilka försiktighetsmått som är skäliga och lämpliga att vidta. Se under avsnittet "planering och kontroll av verksamheten". För den som tillverkar eller till Sverige för in en kemisk produkt eller en bioteknisk organism finns särskilda krav på att göra en miljö- och hälsoutredning i

text: 14 kap. 7 §

text: MB.

text: FÖRORDNINGEN (

text: ) OM VERKSAMHETSUTÖVARENS EGENKONTROLL

text: Av

text: 26 kap. 19 §

text: MB framgår vad verksamhetsutövaren har att iaktta utöver vad som framgår av FVE för att fullgöra hela kravet på egenkontroll. Huvudregeln i

text: 26 kap. 19 §

text: MB bör därför tillämpas samtidigt med FVE med avseende på alla de krav som inte framgår av FVE, t.ex. om att fortlöpande planera verksamheten eller att hålla sig underrättad om verksamhetens påverkan på miljön.

text: Tillämpningsområde (till 1 §)

text: För att FVE skall gälla för verksamheten skall denna vara yrkesmässigt bedriven och samtidigt vara antingen tillstånds- eller anmälningspliktig enligt något av kapitlen 9 eller 11-14 MB. FVE gäller i tillämpliga delar även tillstånds- eller anmälningspliktiga åtgärder som någon vidtar inom en yrkesmässigt bedriven verksamhet. Verksamheten, inom vilken åtgärden sker, behöver då inte vara tillstånds- eller anmälningspliktig. Ett exempel kan vara om en miljöfarlig verksamhet, t.ex. när den som ansvarar för en kommersiellt bedriven golfbana förändrar banan på ett sätt som fordrar en anmälan för samråd enligt

text: 12 kap. 6 §

text: MB. Det får till följd att verksamhetsutövaren, som tidigare inte behövde följa kraven i FVE, kan behöva göra det med avseende på den anmälda åtgärden. En verksamhet kan inrymma flera delverksamheter. Om den huvudsakliga verksamheten kräver tillstånd eller anmälan, bör FVE tillämpas på hela verksamheten i alla sina delar. Om enbart en del av verksamheten täcks av tillstånds- eller anmälningsplikt, bör FVE tillämpas enbart på delverksamheten. FVE bör gälla för en verksamhet eller en åtgärd som skall anmälas för samråd enligt

text: 12 kap. 6 §

text: MB. Kan den som yrkesmässigt bedriver verksamheten eller vidtar åtgärden visa att naturmiljön inte ändras väsenligt, bör den däremot inte gälla. Regler om när anmälan om sådant samråd alltid måste ske finns i

text: 7 c §§

text: förordning (

text: ) om täkter och anmälan för samråd. Länsstyrelsen kan också i enskilda fall förelägga om anmälan för samråd. Bestämmelser om när tillstånd inte krävs för vattenverksamheter finns i

text: 11 kap. 12 §

text: MB. Är verksamheten yrkesmässigt bedriven bör FVE gälla, om inte verksamhetsutövaren kan visa att det är uppenbart att varken allmänna eller enskilda intressen skadas. En vattenverksamhet med tillstånd att anlägga exempelvis en vägtrumma eller en bro, bör omfattas av FVE, även om tillståndet enbart tar fasta på själva byggfasen. Anläggningen bör skötas och underhållas så att syftet med tillståndsplikten inte motverkas efter byggfasen. Till exempel kan en anlagd vägtrumma flytta på sig genom jordförskjutning och därmed utgöra ett vandringshinder för vattenlevande organismer. Förordningen är tillämplig på transporter av farligt avfall, eftersom sådana fordrar tillstånd enligt

text: 12 § förordningen (1996:971)

text: om farligt avfall, vilken enligt

text: 4 § lagen (1998:811)

text: om införande av

text: miljöbalken

text: är att anse som utfärdad med stöd av

text: 14 kap.

text: MB. Undantag för tillämpningen gäller enbart transporter av sådant farligt avfall som inte utgör kemisk produkt och som inte utgör vara som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt, exempelvis smittförande farligt avfall.

text: FVE är inte tillämplig då en utövare yrkesmässigt bedriver verksamhet som fordrar beslut enligt annan lagstiftning som jämställs med tillstånd enligt MB, exempelvis

text: 3 § lagen (1995:1649)

text: om byggande av järnväg eller

text: 3 a § väglagen (1971:948)

text: . Av AR till

text: 26 kap. 19 §

text: MB framgår att huvudregeln om egenkontroll är tillämplig.

text: När förordningen avser åtgärder (till 3 §)

text: Den som vidtar åtgärder som har kort varaktighet bör enbart följa sådana krav i förordningen som är rimliga att tillämpa under den tid åtgärden vidtas. Exempelvis kan dokumentationen vara mindre omfattande. Undersökningar av teknisk utrustning och kontrollutrusning med i förväg bestämda intervall kan utgå, om kontrollen i stället utförs dagligen. Under samma förutsättning kan systematiska undersökningar och bedömningar av risker med i förväg bestämda intervall också utgå. De undersökningar som görs bör vara anpassade till åtgärdens omfattning och dess påverkan på miljön och människors hälsa. Är det fråga om en åtgärd som en fysisk person vidtar, kan kravet på en dokumenterad ansvarsfördelning normalt utgå.

text: Fördelning av det organisatoriska ansvaret (till 4 §)

text: En fastställd och dokumenterad fördelning av ansvaret kan verksamhetsutövaren låta framgå av ett eller flera skriftliga beslut, som den högst ansvarige för verksamheten, eller den med motsvarande ansvar, har fattat. Den som fastställer ansvarsfördelningen bör se till att den som får ansvaret för en arbetsuppgift också ges förutsättningar för att ta ansvaret. Den fastställda ansvarsfördelningen bör avse alla frågor som har eller kan ha någon betydelse för skyddet av miljön och människors hälsa och lagefterlevnaden, oavsett om kraven är direkt reglerade i författningstext, domar eller myndighetsbeslut eller enbart följer indirekt av innebörden av en viss bestämmelse eller ställt krav, t.ex. mätningar som kan behövas inom egenkontrollen. Fördelningen av det organisatoriska ansvaret bör innebära en fördelning av arbetsuppgifter. Dessa bör fördelas så långt ut i organisationen som det är lämpligt. Den enskilde bör också få sig tilldelat de nödvändiga förutsättningarna i form av kunskaper, befogenheter att fatta beslut och att vidta åtgärder, samt resurser (personal, pengar och tid). Dokumentationen kan avse exempelvis befattningsbeskrivningar eller annan handling som beskriver arbetsuppgiften. Den bör vara lätt att förstå och tillgänglig för den som är berörd av den. Verksamhetsutövaren bör spara dokumentationen i fem år. Bestämmelser om miljösanktionsavgift finns i

text: 30 kap.

text: MB och förordningen (

text: ) om miljösanktionsavgifter.

text: Rutiner för kontroll av utrustning m.m. (till 5 §)

text: Rutinerna för kontrollen av olika slags teknisk utrustning m.m. bör avse sådan utrustning m.m. som har eller kan få betydelse för skyddet av människors hälsa eller miljön om den inte är i gott skick. Utrustning för drift kan avse sådan processteknisk utrustning, reningsutrustning, handredskap, fordon m.m. eller utrustning som har betydelse för att skydda människor och miljön från olägenheter, t.ex. filter eller

text: utrustning för rengöring. Det kan också avse sådan utrustning som särskilt framgår av ett tillståndsvillkor eller är en förutsättning för tillståndet att driva verksamheten. Utrustning m.m. för kontroll bör avse alla former av teknisk utrustning och andra fysiskt vidtagna åtgärder för mätning, provtagning, analys, databearbetning och sammanställning etc., för såväl tillfällig som kontinuerlig kontroll. Det bör inte spela någon roll om utrustningen behövs för kontroll av villkorsefterlevnad eller annan kontroll. Utrustningar m.m. för drift eller kontroll kan vara såväl fast monterade som bärbara eller vara monterade i fordon. Även andra tekniska eller fysiska åtgärder bör undersökas. Också dessa bör ha eller kunna få betydelse för skyddet av människor och miljö. Det kan också finnas krav på sådana åtgärder, t.ex. i ett tillståndsvillkor. Här kan som exempel nämnas skyddsdiken, stängsel och invallningar. Utrustningen/åtgärderna bör ha fullgod funktion så snart den/de används. Till exempel bör givare och instrument vara rätt inställda och kalibrerade, så att värden av olika slag är korrekta. Processteknisk utrustning, maskiner, fordon och liknande bör kunna drivas och köras så att påverkan på människor och miljö blir så liten som det med skäliga insatser går att få den. För att uppnå detta bör verksamhetsutövaren ha och tillämpa rutiner för

text: • skötsel, underhåll och reparation, • kalibrering och avläsning av instrument, • att regelbundet och med lämpliga intervall undersöka skicket på befintlig utrustning, fysiska skyddsåtgärder m.m. och undersöka de rutiner för drift, skötsel, underhåll, kalibrering och avläsning som rör utrustningen/åtgärderna; så kan ske via egen eller inhyrd/inlånad personal, • att åtgärda identifierade avvikelser eller brister (avvikelserutiner).

text: Rutinerna för undersökningar kan vara såväl vardagliga (okulär besiktning, avläsningar av instrument, kalibreringar, skötsel och underhåll etc.), som återkommande eller periodiska med längre intervall (periodiska undersökningar). Undersökningarna kan utföras med såväl egen som inhyrd eller inlånad personal. Intervallets längd kan variera, från exempelvis 6 mån till vart tredje år, beroende på verksamhetens möjliga påverkan på människor eller på miljön, dess komplexitet och omfattningen på den. För små eller tekniskt okomplicerade verksamheter med liten betydelse för miljö och hälsa bör det räcka med rutiner för vardagliga och mindre omfattande undersökningar. Vem som bör ansvara för att en viss rutin finns och fungerar respektive följs bör framgå av ansvarsfördelningen enligt 4 §. Dokumentationen bör avse såväl rutinerna som resultaten av det arbete som rutinerna lett fram till. Omfattningen på dokumentationen bör vara anpassad till verksamhetens art, omfattning och möjliga påverkan på människor eller på miljön. Den bör vara praktiskt användbar och lätt tillgänglig. Verksamhetsutövaren bör spara dokumentationen i fem år. Den verksamhetsutövare som skall avge en miljörapport enligt

text: 26 kap. 20 §

text: MB bör särskilt ge akt på att sådan utrustning m.m. som används för att ta fram de data som skall rapporteras är i gott skick. Bestämmelser om miljösanktionsavgift finns i

text: 30 kap.

text: MB och av förordningen (

text: ) om miljösanktionsavgifter.

text: I

text: 11 kap. 17 §

text: MB finns bestämmelser om underhållsansvar för den som äger eller har rätt att använda en vattenanläggning.

text: Undersökning av risker och underrättelse till myndigheten (till

text: 6 §)

text: Undersökningarna och bedömningarna bör ta fasta på

text: • risker för miljön och människors hälsa när verksamheten bedrivs på det sätt som är normalt, planerat eller avsett, • risker för eller i samband med särskilda händelser, driftstörningar eller olyckor.

text: Risker när verksamheten bedrivs på normalt, planerat eller avsett sätt

text: Verksamhetsutövaren bör undersöka och bedöma påverkan på miljön och människors hälsa från verksamheten när den bedrivs på normalt sätt. Då bör sådan påverkan komma i fråga som inte uppmärksammats eller beaktats när verksamheten kom till stånd eller som inte beaktats i samband med att förändringar av den gjordes. Exempel på detta kan vara att ta reda på om användningen av en viss kemisk produkt ger olägenheter som inte förutsågs när den började användas, om den normala driften eller skötseln av en verksamhet påverkar människors hälsa och miljön på ett sätt som inte varit avsett, om det kan uppstå nya olägenheter av utsläpp eller om buller från verksamheten förändrats, om olägenheter från transporterna till eller från verksamheten med tiden ökat eller om olägenheter kan uppstå som följd av de normala rutinerna för drift eller skötsel. Ny kunskap eller nya rön som blivit allmänt tillgängliga eller kända kan också leda till att verksamhetsutövaren bör undersöka och bedöma en eventuell risk. Hur undersökningen går till och hur omfattande den bör vara beror av typen av verksamhet. I en mindre verksamhet som kan bedömas normalt orsaka mindre olägenheter kan utövaren återkommande, exempelvis årligen eller vart annat år, undersöka vad som skett eller förändrats i verksamheten under den gångna perioden som kan påverka människors hälsa eller miljön. I en verksamhet med större eller stor påverkan på människors hälsa eller på miljön kan samma typ av undersökning och bedömning ske löpande eller med tätare intervall, exempelvis en gång per kvartal, per halvår eller årligen. Verksamhetsutövaren bör dokumentera vad som undersökts, hur det gått till och vilken bedömning som gjorts av riskerna för människor och miljö av vad som skett eller förändrats samt dokumentera en värdering av vad som behöver åtgärdas. Dokumentationens omfattning bör vara anpassad till verksamhetens omfattning, komplexitet och dess möjliga påverkan på miljön eller människors hälsa. Är det fråga om en anmälningspliktig verksamhet som är liten eller som i liten utsträckning kan påverka miljön eller människors hälsa, kan dokumentationen begränsa sig till vad som undersökts och om något behöver åtgärdas.

text: Risker för eller i samband med särskilda händelser

text: Begreppet risk bör i detta sammanhang avse en kombination av sannolikheten för en händelse, som kan ge olägenheter från hälso- och miljösynpunkt, samt dess konsekvenser. Verksamhetsutövaren bör göra en allsidig uppskattning av sannolikheten för och graden av möjliga olägenheter i såväl miljön som för människors hälsa i en risksituation, t.ex. vid oförutsedda händelser, onormal drift eller om utrustning, installationer eller arbetsmoment av olika slag inte fungerar. Syftet bör vara att kunna välja lämpliga förebyggande eller motverkande åtgärder. Risker kan exempelvis bero på den använda tekniken och arbetsmetoderna, på organisationen eller ha administrativa orsaker. En risk av organisatorisk art kan exempelvis vara, när den interna kommunikationen inte fungerar, när ansvar riskerar falla "mellan två stolar" eller när den som satts att utföra en arbetsuppgift brister i sin kunskap. Ett exempel på en administrativ risk kan vara om en viktig rutin inte är dokumenterad eller om dokumentationen inte dateras upp och arbetsmomentet av det skälet kan missas eller bli felaktigt utfört. Verksamhetsutövaren bör undersöka och bedöma risker löpande i vardagen samt med intervall som är lämpliga med hänsyn till verksamhetens omfattning, art och komplexitet. Verksamhetsutövaren kan nyttja etablerade metoder för att identifiera och bedöma risker och bör anpassa valet av metod efter behoven i verksamheten. Även omfattningen på undersökningen bör vara anpassad till verksamhetens art, omfattning och komplexitet. Vid en enklare eller mer lätt överskådlig verksamhet, som medför små olägenheter på människors hälsa eller miljön även vid en olycka, driftstörning eller liknande händelse, bör det räcka med en enkel och översiktlig undersökning och bedömning. För en komplex verksamhet eller en verksamhet som kan orsaka allvarliga olägenheter för människor eller i miljön om något händer bör undersökningen vara mer ingående. I arbetet med att undersöka och bedöma risker bör ingå att identifiera riskkällor och att bedöma sannolikheten för att en viss händelse skall inträffa eller onormala driftförhållanden skall uppstå samt att bedöma dess konsekvenser. Undersökning och bedömning bör fokusera på sådana risker som kan ha eller få någon påvisbar betydelse för skyddet av människors hälsa eller miljön. Underlag kan vara dokumenterade undersökningar som verksamhetsutövaren utfört eller låter utföra, t.ex. enligt 5 § FVE, liksom den dokumentation av det organisatoriska ansvaret och den förteckning av kemikalier som skall finnas enligt 4 § respektive 7 § FVE. Verksamhetsutövaren bör avsluta bedömningen med att värdera om de identifierade och uppskattade riskerna går att acceptera eller om de måste åtgärdas. Beträffande utredning och bedömning av kort- och långsiktiga risker vid införsel och tillverkning samt annan hantering av kemiska produkter finns bestämmelser i

text: 14 kap. 7 §

text: MB respektive i

text: 26 kap. 19 § andra stycket

text: MB. Beträffande verksamhetsutövarens skyldighet att skaffa de kunskaper som behövs finns bestämmelser också i

text: 2 kap. 2 §

text: MB. Undersökningar och bedömningar bör ske efter på förhand uppgjorda rutiner eller efter ett program. Om verksamhetsutövaren undersöker och bedömer risker med egen personal, bör ansvaret framgå av dokumentationen enligt 4 §. Det kan ibland vara lämpligare att låta någon som inte är involverad

text: i den dagliga driften se på verksamheten med nya ögon och därmed lättare upptäcka riskerna. Uppdagade risker bör resultera i ändrade rutiner, om riskerna är förknippade med brister i rutiner för skötsel och underhåll av från miljö- och hälsoskyddssynpunkt viktig teknisk utrustning eller av kontrollutrustning enligt 5 §. Verksamhetsutövarens dokumentationen av undersökningen bör visa hur den genomförts och avgränsats. Dokumentationen av resultaten bör visa vilka risker som verksamhetsutövaren har identifierat som behövliga att åtgärda och på vilket sätt de behöver åtgärdas, samt vilka risker som accepterats och motiven till detta. Dokumentationens omfattning på bör vara anpassad till verksamhetens typ och omfattning och bör sparas i fem år. Att verksamhetsutövaren bör undersöka förekomsten av föroreningar i mark, vattenområden, byggnader och anläggningar framgår av ovanstående AR till 26 kap. 19 § (sid. 6).

text: Underrättelse till myndigheten

text: Verksamhetsutövaren bör underrätta berörda tillsynsmyndigheter redan vid misstanke om att olägenheter från en störning eller en händelse kan uppstå. Det bör ske utan att den faktiska risken först undersöks. Verksamhetsutövaren bör lämna underrättelsen direkt efter händelsen. Bestämmelser om att verksamhetsutövaren är ansvarig för att motverka eller undanröja konsekvenserna av händelsen och därför bör vidta alla de mått och steg som behövs för detta, utan att avvakta myndighetens beslut eller ingripande, framgår av

text: 26 kap. 19 §

text: MB och av

text: 2 kap.

text: MB. Att verksamhetsutövaren underrättar myndigheten bör inte frita denne från ansvaret för händelsen och konsekvenserna av den. Underrättelsen lämnas muntligt och direkt till den berörda operativa tillsynsmyndigheten, t.ex. via telefon. Det kan vara lämpligt att komplettera samtalet med ett skrivet meddelande såsom fax eller e-post, vilka ofta anger datum och klockslag för när meddelandet sändes. Verksamhetsutövaren bör underrätta samtliga tillsynsmyndigheter som enligt

text: miljöbalken

text: kan vara berörda av störningen eller händelsen. Verksamhetsutövaren kan fråga tillsynsmyndigheten om vilka andra tillsynsmyndigheter som bör underrättas. Om en händelse inträffar när myndigheten är stängd, t.ex. på natten, kan verksamhetsutövaren lämna underrättelsen skriftligt med fax eller e-post så att den finns på myndigheten direkt på morgonen eller muntligt direkt på morgonen. Vem som hos verksamhetsutövaren bör svara för att underrätta myndigheter vid störningar eller andra händelser bör framgå av ansvarsfördelningen enligt

text: 4 §

text: . Av

text: 5 §

text: framgår att det skall finnas rutiner för att hålla kontrollutrustning, t.ex. larm, i gott skick. I

text: 29 kap. 5 §

text: MB finns bestämmelser om straff för den som missar att omgående underrätta tillsynsmyndigheten. Bestämmelser om miljösanktionsavgift finns i

text: 30 kap.

text: MB och i förordningen (

text: ) om miljösanktionsavgifter.

text: Förteckna kemiska produkter och biotekniska organismer (till

text: 7 §)

text: När förteckning bör ske

text: Verksamhetsutövarens utgångspunkt bör vara att förteckna alla kemiska produkter och biotekniska organismer som hanteras inom verksamheten, oavsett på vad sätt hanteringen sker eller var i verksamheten eller i vilken omfattning. Det bör räcka med att kunna anta att en kemisk produkt eller en bioteknisk organism kan innebära en risk för människor eller miljön för att förteckning skall ske. Gränsen för undantag från förteckning bör normalt gå vid att kemikalien eller den biotekniska organismen objektivt sett inte kan innebära risker från hälso- eller miljösynpunkt. En kemikalie eller en bioteknisk organism bör vara förtecknad så snart det finns en risk för att den vid lagring, drift eller skötsel kan lämna verksamheten på ett eller annat sätt och då utgöra en risk för människors hälsa eller för miljön. Så kan ske via utsläpp, avfall eller de varor som tillverkas eller i samband med transporter inom eller till eller från verksamheten. Är verksamheten mobil kan det ske via spill på en tillfälligt vald plats eller under förflyttning. När det gäller kemiska produkter kan emellertid förteckningen begränsas till sådana som är nödvändiga eller behövliga för produktionen, driften och skötseln av verksamheten. Kemikaliehantering som är mer perifer i verksamheten, som t.ex. användningen av kontorslim eller av diskmedel i personalköket, kan verksamhetsutövaren utelämna från förteckningen. Detsamma gäller sådana miljöanpassade kemikalier som normalt förekommer i hemmiljö, om hanteringen inte är mycket stor och av det skälet kan utgöra en risk för människor eller i miljön. Anmälningspliktiga kemiska eller biologiska laboratorier kan avstå från att förteckna sådana kemiska produkter som hanteras i mycket liten mängd varje år om dessa samtidigt inte är giftiga eller mycket giftiga. Verksamhetsutövaren kan avstå från att förteckna sådant farligt avfall som uppkommer, mellanlagras eller behandlas i verksamheten. Detsamma gäller den som har tillstånd att på väg transportera sådant avfall enligt

text: 12 § förordningen (1996:971)

text: om farligt avfall. Sådana kemiska produkter som en verksamhetsutövare kan behöva för sin hantering av det farliga avfallet bör däremot vara förtecknade. Krav på att föra särskilda anteckningar om farligt avfall framgår av

text: 10 §§

text: förordningen (

text: ) om farligt avfall. När verksamhetsutövaren anlitar en entreprenör, bör verksamhetsutövaren skaffa sig kännedom om entreprenörens hantering av kemikalier och biotekniska produkter samt begära in behövliga uppgifter om kemikalierna och de biotekniska organismerna, så att förteckningen verkligen kommer att omfatta verksamhetsutövarens hela hantering. Verksamhetsutövaren kan använda förteckningen exempelvis i arbetet med att undersöka risker enligt 6 § och för att undersöka möjligheterna att byta ut kemikalier enligt

text: 2 kap. 6 §

text: MB. Vem eller vilka som för registret bör framgå av ansvarsfördelningen enligt 4 §.

text: Innehållet i förteckningen

text: Namnet på produkten eller organismen bör normalt vara det handelsnamn som brukar stå på förpackningen eller i ett varuinformationsblad. Användningen bör avse till vad eller i vilka sammanhang produkten eller organismen används. Omfattningen bör avse den årliga förbrukningen eller den omsatta mängden. Verksamhetsutövaren bör också förteckna uppgifter om maximalt lagrad eller hanterad mängd, när det gäller sådana produkter eller organismer som hanteras i stor mängd. Verksamhetsutövaren kan i varuinformationsblad för kemiska produkter som är klassificerade som miljö- eller hälsofarliga få reda på de uppgifter som skall ingå i förteckningen. Informationen om hälso- och miljöskadlighet bör visa på vad sätt produkten eller organismen kan skada. Exempelvis en kemisk produkt kan vara cancerogen, akuttoxisk, allergiframkallande, bioackumulerbar, ozonnedbrytande, giftig för fisk etc. Om en större mängd av en miljöfarlig kemikalie kan släppas ut vid ett och samma tillfälle, t.ex. vid en olycka eller annan oförutsedd händelse, bör verksamhetsutövaren ange miljö- och hälsoskadligheten genom att beskriva den då inträffade effekten på miljön eller människors hälsa. Hälsofarlighet för en kemisk produkt bör beskrivas genom att ange faroklasser, från mycket giftig i fallande skala till måttligt hälsoskadlig i enlighet Kemikalieinspektionens föreskrifter

text: KIFS 1994:12

text: . Är den kemiska produkten klassificerad som miljöfarlig bör detta anges med faroklassen miljöfarlig. Saknas klassificering med avseende på hälso- eller miljöfarlighet kan verksamhetsutövaren avstå från att förteckna uppgiften om klassificering. Saknas andra uppgifter som verksamhetsutövaren bör förteckna, t.ex. sådana som avser biotekniska organismer eller avser en kemisk produkts miljöskadlighet, bör verksamhetsutövaren på egen hand försöka ta reda på uppgifterna eller komplettera dem som finns tillgängliga. Det kan ske genom att begära information från leverantören. Om det inte går att få fram uppgifterna genom att vända sig till tillverkare eller leverantörer, kan verksamhetsutövaren avstå från att förteckna dem. Bestämmelser om miljösanktionsavgift finns i

text: 30 kap.

text: MB och i förordningen (

text: ) om miljösanktionsavgifter.

text: NATURVÅRDSVERKET

text: LARS-ERIK LILJELUND

text: Peter Sörngård

text: (Tillsynsenheten)


title: Allmänna råd om tillsyn [till 26 kap. miljöbalken, förordningen (1998:900) om tillsyn samt förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll]

text: • att tillsynsmetoderna anpassas efter aktuell verksamhet, grupp av verksamheter eller tillsynsområde, utan att tillsynens uppdrag att säkerställa MB:s syfte går förlorat,

text: • att de prioriteringar som behövs görs så att tillsynens uppdrag, att säkerställa MB:s syfte, inte åsidosätts, • om myndigheten bör avtala om eller behöver utveckla kompetens för att utföra tillsynen.

text: Myndigheten bör avsätta tillräckliga ekonomiska och tidsmässiga resurser för kompetensutveckling, så att personalen skall kunna upprätthålla och utveckla sin kompetens. Det förutsätter att myndigheten fortlöpande undersöker behovet av kompetensutveckling. Myndigheten bör kunna utnyttja befintliga resurser och kompetens effektivare om myndigheten tillämpar någon form av kvalitetssystem med skrivna rutiner, mallar etc.

text: Årlig utredning av tillsynsbehovet

text: Då myndigheten bedömer tillsynsbehovet bör den utgå från tillsynens uppdrag, att säkerställa syftet med MB. Myndigheten bör bedöma hur stor tillsynsinsats som behövs för att tillsynen skall bidra till att de nationella miljökvalitetsmålen uppnås samt till att eventuella miljökvalitetsnormer och åtgärdsplaner uppfylls. Myndigheten bör varje år bedöma det faktiska tillsynsbehovet. I utredningen av tillsynsbehovet bör myndigheten beakta såväl regelbunden som oregelbunden tillsyn, såväl tillsyn genom kontroll som genom information, såväl tillsyn på myndighetens initiativ som förväntade tillsynsinsatser på verksamhetsutövares initiativ, exempelvis anmälningsärenden. Vid den närmare bedömningen av tillsynsbehovet för viss verksamhet eller grupp av verksamheter bör även en rad andra faktorer beaktas, såsom verksamhetsutövarens egenkontroll, förebyggandet av påverkan på skyddade områden, uppfyllandet av miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram, regionala eller lokala miljö- och hälsoskyddsproblem med mera. För verksamheter som har ett miljöledningssystem som är certifierat enligt ISO 14001 av ett ackrediterat organ eller är EMAS-registrerade, bör myndigheterna särskilt överväga om behovet av tidigare utförd tillsyn förändrats i något avseende. Detta bör ske från fall till fall. Myndigheten bör ta till vara alla förenklingar av tillsynen som kan ske utan att dessa äventyrar myndighetens skyldigheter enligt MB, exempelvis skyldigheten att ingripa med rättsliga åtgärder när så behövs, att beivra brott eller att besluta om miljösanktionsavgift. Utredningen av tillsynsbehovet bör vara en diarieförd handling som beslutats av myndigheten. Utredningen bör vara fri från sådan information som kan föranleda sekretess. Den kan avse en längre period än ett år, varvid första året preciseras och de andra åren anges mera översiktligt. Utredningen bör omfatta tillsyn av såväl verksamhetsutövare i verksamhetsregistret som övriga tillsynsuppgifter och även arbetsuppgifter som är förutsättningar för tillsynen, såsom inventeringar, planering, kompetensutveckling och administration.

text: Verksamhetsregister

text: Med verksamheter som behöver återkommande tillsyn bör förstås sådana som myndigheten bedömt fordrar tillsyn minst en gång inom en viss tid, exempelvis 5 år. Vid bedömningen bör myndigheten beakta samma faktorer som vid utredningen av tillsynsbehovet.

text: Verksamhetsregistret bör uppdateras fortlöpande med de uppgifter myndigheten får kännedom om. Uppgifterna i verksamhetsregistret bör för varje verksamhet omfatta åtminstone korrekt namn på den/de juridiska person/er som är verksamhetsutövare, organisationsnummer, verksamhetstyp samt lokalisering (fastighetsbeteckning, gatuadress eller annan beskrivning).

text: Tillsynsplan

text: Tillsynsplanen bör visa hur myndigheten avser att tillsynen skall bidra till att säkerställa syftet med MB. Miljökvalitetsmålen och eventuella miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram bör också påverka tillsynsplanens innehåll. Dessa faktorer bör även styra prioriteringarna mellan olika tillsynsområden. Planen bör visa hur myndigheten med tillgängliga resurser och tillgänglig kompetens avser att utföra den tillsyn som bäst svarar mot tillsynsbehovet. Därför kan det vara lämpligt att knyta arbetet med planen till budgetarbetet. Tillsynsplanen bör upprättas på ett sådant sätt att den utgör bästa möjliga stöd för ett effektivt tillsynsarbete vid varje enskild myndighet. För varje verksamhet, grupp av verksamheter, ärendetyp eller grupp av ärendetyper kan tillsynsplanen innehålla uppgifter som ger sådant stöd, exempelvis om ansvarig handläggare samt vilka huvudsakliga tillsynsinsatser som planeras under året och uppskattad tidsåtgång för dessa. Tillsynsplanen bör vara en diarieförd handling som beslutats av myndigheten. Den bör vara fri från information som kan omfattas av sekretess.

text: Uppföljning och utvärdering

text: Myndighetens uppföljning och utvärdering av det egna tillsynsarbetet bör visa hur tillsynen följt planen. Uppföljningen och utvärderingen bör även avse föregående års planeringsarbete. Det bör göras på ett sådant sätt att resultatet kan användas i nästa års utredning av tillsynsbehovet samt vid uppdatering av verksamhetsregister och tillsynsplan. Resultatet och slutsatserna bör användas för att kontinuerligt förbättra planeringsprocessen och tillsynsarbetet. Resultatet och slutsatserna kan lämpligen dokumenteras och sparas vid myndigheten för att kunna utgöra ett underlag för den tillsynsvägledande myndighetens uppföljning och utvärdering. Myndigheten bör välja tidpunkt(er) för sin uppföljning så att resultatet kan användas vid den löpande planeringen under året.

text: Överlåtelse av tillsynsansvar (till 10 §)

text: Vid ansökan om övertagande av tillsyn kan verksamheterna delas in och tas över i olika etapper, med hänsyn till vilken kompetens och vilka resurser som behövs för utövandet av tillsynen. Före överlåtelse av en ny etapp eller av ett nytt tillsynsområde bör utvärdering av erfarenheterna som vunnits ske i samverkan mellan kommun och länsstyrelse.

text: Prövning av framställan om överlåtelse (till 11 §)

text: Länsstyrelsen bör kontrollera om kommunen valt en sådan organisation av såväl nämnd som förvaltning att tillsynen kan bedrivas objektivt, neutralt och korrekt, och så att jävs- och beroendesituationer går att undvika. Tillsynen bör vara organisatoriskt fristående från kommunens driftverksamhet. Vid prövning av begäran om överlåtelse av tillsynen över verksamheter som är en statlig angelägenhet bör särskilt stor vikt läggas vid den kommunala nämndens resurser och kompetens. Finns det få, men fler än en verksamhet av samma slag inom länet, bör länsstyrelsen även väga in förutsättningarna för att upprätthålla en tillräcklig kompetens på båda tillsynsmyndigheterna. Vid prövningen bör länsstyrelsen beakta betydelsen av att överlåta sådan verksamhet som kan påverka förhållandet till ett annat land eller påverka samverkan i miljöarbete över landsgränserna. Se även AR till

text: 26 kap. 3 §

text: MB.

text: Samarbete mellan myndigheter (till 14 §)

text: Länsstyrelsen bör ta initiativ till ett organiserat samarbete och erfarenhetsutbyte mellan de operativa tillsynsmyndigheterna å den ena sidan och polis och åklagarmyndigheter å den andra. Syftet bör vara att åstadkomma ett så effektivt beivrande av brott mot MB som möjligt.

text: FÖRORDNINGEN (

text: ) OM VERKSAMHETSUTÖVARENS EGENKONTROLL

text: Tillsyn av rutiner för kontroll av utrustning m.m. (till 5 §)

text: Tillsynsmyndigheten bör kontrollera att de undersökningar som verksamhetsutövaren rutinmässigt eller periodiskt bör utföra har den kvalitet och kvantitet som behövs, för att verksamhetsutövaren skall kunna hålla utrustningen i gott skick. Krav på bättre rutiner kan exempelvis avse vad som undersöks, hur det går till eller hur ofta det sker. Vem verksamhetsutövaren anlitar för uppgiften bör inte bli föremål för krav från tillsynsmyndigheten. Möjligheten att begära förslag till bättre rutiner framgår av

text: 26 kap. 19 §

text: MB.

text: Undersökning av risker och underrättelse till myndigheten (till

text: 6 §)

text: Myndigheterna bör avstå från att medverka i bedömningen av riskerna och i värderingen av åtgärdsbehovet. Däremot kan myndigheten informera verksamhetsutövaren om vad denne kan behöva göra eller hur det kan gå till, exempelvis om viktiga arbetsmoment som det finns anledning att undersöka och bedöma riskerna med. Myndigheten bör granska resultatet av riskbedömningen och det underlag som ligger till grund för den. Myndigheten bör ingripa när t.ex. undersökningarna är osystematiskt eller ofullständigt utförda eller om verksamhetsutövaren negligerar funktioner eller arbetsmoment, som kan innebära risker eller när dokumentationen är ofullständig eller saknas. Om myndigheten bedömer att riskerna eller åtgärdsbehovet är större än vad verksamhetsutövaren kommit fram till, kan myndigheten begära ett förslag till förbättrande åtgärder enligt

text: 26 kap. 19 §

text: MB eller ställa krav på försiktighetsmått. Vem verksamhetsutövaren anlitar för att fortlöpande undersöka och bedöma risker är dennes eget beslut och bör inte bli föremål för krav från tillsynsmyndigheten. Tillsynsmyndigheten bör snarast bekräfta att en underrättelse om en händelse eller olycka är mottagen. Detta bör normalt ske skriftligen, t.ex. via epost eller fax. Om det sker muntligt bör myndigheten göra en tjänsteanteckning om underrättelsen.

text: NATURVÅRDSVERKET

text: LARS-ERIK LILJELUND

text: Peter Sörngård

text: (Tillsynsenheten)


title: Naturvårdsverkets föreskrifter om ändring i kungörelsen (SNFS 1994:2) med föreskrifter om skydd för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket

text: Länsstyrelsen i det län där slammet används kan för visst fall medge undantag från bestämmelserna i dessa föreskrifter, om det finns särskilda skäl. Undantag får inte medges i strid med

text: rådets direktiv 86/278/EEG av den 12 juni 1986

text: om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket. Ansökan om undantag görs skriftligen till länsstyrelsen. __________

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 april 2001.

text: NATURVÅRDSVERKET

text: LARS-ERIK LILJELUND

text: Simon Lundeberg

text: (Enheten för produkter och avfall)

text: Se

text: om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (EGT nr L 181, 4.7.1986, s. 6, Celex 386L0278), senast ändrat genom

text: rådets direktiv 91/692/EEG av den 23 december 1991

text: om att standardisera och rationalisera rapporteringen om genomförandet av vissa direktiv om miljön (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48, Celex 391L0692).


title: N aturvårdsverkets föreskrifter Utkom från trycket om träskyddsbehandling genom tryck- eller den 9 mars 2001


title: Naturvårdsverkets föreskrifter om träskyddsbehandling genom doppning mot mögel- och blånadsangrepp

text: Dessa föreskrifter är tillämpliga på träskyddsbehandling genom doppning mot mögel- och blånadsangrepp.

text: Bestämmelser om tillståndsplikt för träskyddsbehandling genom doppning finns i förordningen (

text: ) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd (SNI-kod 20.101-i2).

text: Föreskrifterna om försiktighetsmått i 4-12 §§ skall inte tillämpas på en verksamhet om strängare krav på försiktighetsmått meddelas eller har meddelats genom villkor vid tillståndsprövning. Av 24 kap.

text: 1 § miljöbalken

text: följer att dessa föreskrifter gäller utöver villkor som meddelats i tillståndsbeslut.

text: Skyddsåtgärder och försiktighetsmått

text: Anläggning för träskyddsbehandling genom doppning skall vara utformad så att det inte finns risk för sönderfrysning av doppningskar eller annan utrustning.

text: Doppningsanläggning skall vara placerad under tak och inom nederbördsskyddande väggar på invallad platta av vattentät betong eller annat vattentätt och korrosionsbeständigt material samt vara utan golvbrunnar med avlopp. För att förhindra utsläpp till följd av haveri skall invallningen ha en kapacitet att ta emot hela volymen doppningsvätska som förvaras inom doppningsanläggningen. Plattan skall vara utförd med fall så att spillvätska leds till uppsamlingsbrunn eller lagertank.

text: Doppningskar skall vara utfört av material som motstår korrosion, vattentryck och sådan mekanisk påverkan som kan förekomma vid ilastning och urtagning av trävaror. Doppningskaret skall vara försett med automatiskt överfyllnadsskydd. För att förhindra hävertverkan skall tilloppsledning mynna minst 50 cm ovanför doppningskarets övre kant.

text: Trä skall efter behandling i doppningskar förvaras ovanför doppningskaret eller placeras på en sådan avrinningsplatta som avses i 5 § tills det är droppfritt. Plattan skall vara dimensionerad efter doppningsanläggningens realistiska övre produktionskapacitet.

text: Kemiska produkter som används vid träskyddsbehandling och farligt avfall skall förvaras i låsbart förråd utan avlopp. Förrådet skall vara placerat på sådan platta som avses i 5 § men utan krav på uppsamlingsbrunn.

text: Avfall från träskyddsbehandling i form av rester av träskyddsmedel, slam och spån skall i avvaktan på bortskaffande förvaras så att det inte kan förorena mark- eller vattenområde. Kärl med avfall skall vara tydligt märkta med vilket slag av avfall som finns i kärlet. Bestämmelser om transport och bortskaffande av farligt avfall finns i förordningen (

text: ) om farligt avfall.

text: Lagring av behandlat trä skall ske helt skyddat från nederbörd, även mot sidoinkommande sådan, under tak, presenning, skärmtak eller annat motsvarande skydd. Alternativt kan lagring göras på en sådan platta som avses i 5 § med krav på uppsamling av lakvatten. Lagerplatsen skall vara utförd så att ytvattentillrinning inte kan ske.

text: Trä som har behandlats i doppningsanläggning måste vara droppfritt innan det får tas bort från anläggningen.

text: Vid platser där spill av olja eller andra kemiska produkter kan ske skall absorptionsmedel hållas tillgängligt.

text: Tillsyn och ansvar

text: Bestämmelser om tillsyn över efterlevnaden av dessa föreskrifter finns i

text: 26 kap.

text: miljöbalken

text: och i förordningen (

text: ) om tillsyn enligt

text: miljöbalken

text: Bestämmelser om ansvar vid överträdelse av dessa föreskrifter finns i

text: 29 kap. 8 § miljöbalken

text: . __________

text: 1. Denna författning träder i kraft den 1 januari 2002. 2. För verksamhet enligt denna författning som påbörjats före den 1 januari 2002 skall föreskrifterna tillämpas från och med den 1 januari 2004.

text: NATURVÅRDSVERKET

text: LARS-ERIK LILJELUND

text: Björn Winell

text: (Enheten för miljöfarlig verksamhet)


title: Allmänna råd till 38-42 §§ förordningen (2001:512) om deponering av avfall

text: Naturvårdsverkets författningssamling

text: ISSN 1403-8234

text: Naturvårdsverkets allmänna råd Utkom från trycket

text: den 25 juni 2002

text: till

text: 42 §§

text: förordningen (

text: ) om deponering av avfall;

text: beslutade den 6 juni 2002.

text: Till 38 §

text: Om anpassning eller avslutning

text: En deponi bör anses vara avslutad före den 16 juli 2001 om verksamhetsutövaren före den tidpunkten har vidtagit samtliga åtgärder för avslutning (t.ex. kompaktering, sluttäckning m.m.) som krävts enligt tillstånd eller annat beslut som meddelats före den tidpunkten. Om sådana åtgärder inte krävts och deponering inte skett efter den 15 juli 2001, bör deponin anses vara avslutad. Om tillsynsmyndigheten bedömer att det är nödvändigt med kompletterande åtgärder för en avslutad deponi, kan krav på sådana åtgärder ställas med stöd av

text: 26 kap.

text: miljöbalken

text: men inte med stöd av förordningen (

text: ) om deponering av avfall. För deponier som skall fortsätta ta emot avfall efter den 1 januari 2009 bör en anpassningsplan ges in. För deponier som avslutats efter den 16 juli 2001 och för sådana som inte skall ta emot avfall efter den 1 januari 2009, bör en avslutningsplan ges in.

text: Allmänt om planens innehåll

text: Anpassnings- och avslutningsplaner bör inledas med en beskrivning av den nuvarande verksamheten. Denna beskrivning bör utgöra utgångspunkten för bedömningen av vilka kompletterande åtgärder som behöver vidtas vid anläggningen till följd av kraven i förordningen och Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: NFS 2001:14

text: ) om deponering av avfall. Den nuvarande verksamheten bör beskrivas på detta sätt oavsett vilken framtid deponin planeras ha. Beskrivningen av den nuvarande verksamheten bör kunna anpassas med hänsyn till handlingar rörande verksamheten som tidigare har getts in till tillsynsmyndigheten eller som finns tillgängliga där, t.ex. miljörapporter och handlingar rörande tillstånds- och anmälningsärenden. Om verksamhetsutövaren hänvisar till sådana handlingar, bör det tydligt framgå av planen, antingen genom hänvisningar till de handlingar som finns tillgängliga hos myndigheten eller genom att handlingarna bifogas planen.

text: NFS 2002:2

text: Anpassnings- och avslutningsplaner bör innehålla följande uppgifter om den nuvarande verksamheten: – administrativa uppgifter, såsom anläggningsnamn, adress, kontaktperson m.m., – gällande tillstånd, förelägganden och andra beslut för verksamheten, – uppgift om vilka typer av avfall som har tagits emot och som tas emot samt uppgift om de totala mängder av respektive avfallsslag som tagits emot på anläggningen (se även vad som anges nedan om klassificeringen av deponier), – uppgift om mottagningskontroll, – uppgift om utförd täckning, lakvattenhantering och gasinsamling, – uppgift om hur verksamhetens egenkontroll är utformad, inklusive eventuella kontrollprogram som getts in till tillsynsmyndigheten, – beskrivning av utformning och funktion hos eventuell befintlig bottentätning och konstgjord geologisk barriär, – beskrivning av störningar från verksamheten som påverkar omgivningen, t.ex. buller och lukt, – uppgift om hur avfall har deponerats på anläggningen, t.ex. om hur sättningar motverkas, – uppgift om säkerhetskontroller för att förhindra obehörigt tillträde till deponin. Anpassnings- och avslutningsplaner bör innehålla en beskrivning av de fysiska förhållandena inom och omkring deponin, som åtminstone omfattar följande: – uppgifter om geologiska och hydrogeologiska förhållanden i området, exempelvis om förekomsten av naturlig geologisk barriär och transporttider för lakvatten genom denna, – uppgift om natur- och kulturvärden inom och omkring anläggningen, – avstånd från anläggning till närmaste bostads- och rekreationsområden, – omgivande recipientförhållanden.

text: Särskilt om innehållet i anpassningsplaner

text: Verksamhetsutövaren bör ange vilka typer av avfall som har tagits emot på deponin och bedöma vilka typer av avfall som i framtiden kommer att tas emot på deponin samt ange vilken deponiklass som anläggningen skall hänföras till enligt 7 § förordningen. Tillsynsmyndigheten bör ge verksamhetsutövaren möjlighet att komplettera planen med en reviderad bedömning av vilka avfallsslag som kommer att tas emot vid deponin, eller av vilken deponiklass anläggningen skall hänföras till, när det finns kriterier för vilket avfall som får deponeras i de olika deponiklasserna.

text: Utgångspunkten för bedömningen av vilken deponiklass en deponi skall

text: NFS 2002:2

text: hänföras till bör i första hand vara vilken typ av avfall som har deponerats på deponin sedan förordningen trädde i kraft den 16 juli 2001. Detta innebär t.ex. att en deponi som någon gång efter den 16 juli 2001 tagit emot avfall, som enligt då gällande bestämmelser klassats som farligt avfall, bör anses vara en deponi för farligt avfall. Vidare bör även de avfallsslag som avses tas emot i framtiden ligga till grund för klassningen. Om verksamhetsutövaren t.ex. har för avsikt att i framtiden ta emot farligt avfall, bör detta anges i planen. Bedömningen av vilken deponiklass en deponi skall hänföras till bör dock i ett enskilt fall kunna grundas även på andra omständigheter, beroende på vad som är känt om det avfall som tidigare deponerats. Om det t.ex. är känt att det före den 16 juli 2001 deponerats större mängder farligt avfall på en deponi, som efter denna tidpunkt endast tagit emot icke-farligt eller inert avfall, bör deponin klassificeras som en deponi för farligt avfall. Verksamhetsutövarens uppgifter om vilka åtgärder som behövs för att se till att deponin uppfyller kraven i förordningen och Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: NFS 2001:14

text: ) om deponering av avfall bör åtminstone innehålla följande:

text: – en beskrivning av de arbeten som kommer att vidtas,

text: – en beskrivning av åtgärdernas direkta och indirekta inverkan på miljön och människors hälsa,

text: – förslag på den provtagning, övervakning och andra kontroller som bedöms nödvändiga,

text: – uppgift om verksamhetens förenlighet med kommunens avfallsplan enligt

text: 15 kap. 11 § miljöbalken

text: Verksamhetsutövaren bör ange i vilken utsträckning och på vilka grunder de planerade åtgärderna bedöms vara tillstånds- eller anmälningspliktiga enligt 5 § respektive

text: 21 § förordningen (1998:899)

text: om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Om en planerad åtgärd bedöms vara tillstånds- eller anmälningspliktig, bör det vara tillräckligt att planens beskrivning av åtgärden är förhållandevis översiktlig. Det bör godtas att den mer detaljerade redogörelsen för åtgärden och dess miljöpåverkan i stället görs i tillstånds- eller anmälningsärendet. De åtgärder som inte är tillstånds- eller anmälningspliktiga bör dock beskrivas mer utförligt i planen. En anpassningsplan bör inte anses utgöra en anmälan enligt

text: 21 § förordningen (1998:899)

text: om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, om det inte uttryckligen angetts i planen och den i övrigt uppfyller kraven i

text: 25 § samma förordning

text: . En anpassningsplan bör även innehålla en tidplan för när de nödvändiga åtgärderna kan genomföras.

text: Särskilt om innehållet i avslutningsplaner

text: Utöver vad som angetts om det allmänna innehållet i planer ovan, bör en avslutningsplan innehålla uppgifter om vilka typer av avfall som tagits emot på deponin och en bedömning av vilken deponiklass som anläggningen skall hänföras till enligt 7 § förordningen. Vidare bör en avslutningsplan innehålla

text: NFS 2002:2

text: en redogörelse för vilka åtgärder som behövs för att uppfylla kraven i 26, 30, 31 och 33 §§ förordningen samt 9 och 10 §§ Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: NFS 2001:14

text: ) om deponering av avfall. Vad som angetts om tillstånds- och anmälningspliktiga åtgärder beträffande anpassningsplaner bör även gälla för avslutningsplaner. Deponier som skall avslutas enligt 38 § förordningen bör hänföras till en deponiklass med utgångspunkt från hur de avfallsslag som tagits emot på deponin klassificerades då de togs emot. Av tidplanen bör det framgå vilken tid som krävs för att vidta de olika avslutningsåtgärderna, hur snart deponin kan vara avslutad och under hur lång tid provtagning, mätning, underhåll, övervakning och kontroll av deponin kan antas behövas.

text: Till 40 §

text: Om bedömning och godkännande av anpassnings- och avslutningsplaner Om tillsynsmyndigheten anser att de redovisade uppgifterna eller de föreslagna åtgärderna inte kan anses vara tillräckliga i något avseende, bör myndigheten bereda verksamhetsutövaren möjlighet att komplettera planen. Endast i fall då verksamhetsutövaren förklarar sig inte vilja vidta de åtgärder som krävs eller inte ger in någon komplettering, bör tillsynsmyndigheten överväga att underkänna planen. Tillsynsmyndigheten bör inte föreskriva särskilda villkor eller meddela föreläggande om särskilda försiktighetsåtgärder, om den anser att de åtgärder som föreslås i planen inte motsvarar vad som kan krävas. Om verksamhetsutövaren inte är villig att föreslå sådana åtgärder som krävs för att följa bestämmelserna i förordningen och Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: NFS 2001:14

text: ) om deponering av avfall, bör planen i stället underkännas. I sitt beslut om godkännande bör således tillsynsmyndigheten endast ta ställning till om den anser att de åtgärder som anges i planen uppfyller kraven i förordningen och Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: ) om deponering av avfall. De åtgärder som anges i en avslutningsplan bör anses vara tillräckliga, om de uppfyller de krav i förordningen och Naturvårdsverkets föreskrifter (

text: NFS 2001:14

text: ) om deponering av avfall som har betydelse för avslutning och efterbehandling. Därmed avses de bestämmelser i förordningen som handlar om klassificering av deponin (

text: 7 §

text: ), de allmänna försiktighetsmått som behövs (

text: 26 §

text: ), sluttäckning, kontroll, provtagning och övervakning under efterbehandlingsfasen (

text: 33 §§

text: ) samt

text: och

text: 10 §§

text: i föreskrifterna. När tillsynsmyndigheten bedömer en anpassningsplan bör den inte föregripa tillståndsmyndighetens bedömning genom att bedöma om avsteg eller undantag enligt

text: 24 §

text: i förordningen bör eller kan förväntas medges. Om verksamhetsutövaren i planen anger en avsikt att ansöka om sådant avsteg eller undantag, bör tillsynsmyndigheten avvakta med beslut i ärendet i väntan på att frågan om avsteg eller undantag avgörs. Om avsteg eller undantag inte medges, bör verksamhetsutövaren föreläggas att komplettera planen med en redogörelse för vilka åtgärder som behöver vidtas för att kraven i

text: 22 §§

text: förordningen skall uppfyllas. Om en tillsynsmyndighet bedömer att en åtgärd enligt planen är anmälningspliktig enligt

text: 21 § förordningen (1998:899)

text: om miljöfarlig verksamhet

text: och hälsoskydd eller enligt någon annan bestämmelse, bör den ange detta i sitt

text: NFS 2002:2

text: beslut. Tillsynsmyndigheten bör inte kräva att verksamhetsutövaren ställer ekonomisk säkerhet för kostnader för efterbehandling och återställande i de fall då den bedömer att åtgärder som anges i en anpassningsplan är tillståndspliktiga. Frågan om säkerhet bör då i stället prövas av tillståndsmyndigheten. Om tillsynsmyndigheten anser att den säkerhet som krävts i samband med tillståndsprövningen inte är tillräcklig, kan den ställa krav på ytterligare säkerhet, med stöd av

text: 16 kap. 3 § andra stycket miljöbalken

text: . Om tillsynsmyndigheten förenar sitt godkännande av en anpassningsplan med krav på ekonomisk säkerhet, bör inte verksamhetsutövaren behöva ställa säkerheten före den tidpunkt då tillsynsmyndigheten anger att kraven enligt förordningen skall vara uppfyllda. Tillsynsmyndigheten kan godkänna en plan som i praktiken innebär att ett tillstånd inte längre kan utnyttjas helt eller delvis. Vid bedömning av om åtgärder som anges i en anpassningsplan bör genomföras tidigare än till utgången av 2008, bör tillsyns- eller tillståndsmyndigheten grunda sitt ställningstagande på vad som kan anses vara miljömässigt motiverat. Ett tidigareläggande av tidpunkten för när åtgärderna skall vara genomförda bör ske, om det kan antas få negativa konsekvenser ur miljösynpunkt att inte vidta åtgärderna förrän 2008. Även i andra fall när det är fördelaktigt ur miljösynpunkt att före 2008 vidta åtgärder som anges i en anpassningsplan, bör tillsyns- eller tillståndsmyndigheten besluta om detta. Tillsynsmyndigheten kan ange en tidpunkt för avslutning som ligger längre bort i tiden än 2008, förutsatt att avfall inte tillförs deponin efter utgången av 2008 och det inte bedöms möjligt att avsluta deponin tidigare på ett miljömässigt godtagbart sätt. Det bör dock inte godtas att deponering fortsätter längre än vad som är nödvändigt för att kunna påbörja en sluttäckning av deponin. Om det senare visar sig att det är orimligt att kräva att en deponi avslutas till den tidpunkt som ursprungligen angetts av tillsynsmyndigheten, bör myndigheten kunna ändra sitt beslut på begäran av verksamhetsutövaren.

text: Till 42 §

text: Tillsynsmyndigheten bör besluta om den tidpunkt vid vilken deponin senast skall vara avslutad. Tillsynsmyndigheten bör då beakta vad som angetts om tidpunkten för avslutning ovan, till 40 §. Om tillsynsmyndigheten inte får in någon plan eller något annat underlag för bedömningen av hur snart en deponi bör avslutas, bör tillsynsmyndigheten förelägga verksamhetsutövaren att tillse att deponin är avslutad senast vid en viss tidpunkt. Vid bestämmandet av denna tidpunkt bör myndigheten utgå från det underlag som finns tillgängligt eller som kan inhämtas på annat sätt.

text: NATURVÅRDSVERKET LARS-ERIK LILJELUND

text: Sofia Tingstorp

text: (Enheten för förorenade områden)

text: Elanders Gotab 39803, Stockholm 2002