title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SÄIFS 1990:2) om hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel med ändringar i SÄIFS 1995:4

text: Dessa föreskrifter gäller hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel. I fråga om brandfarliga vätskor klass 3 gäller föreskrifterna endast dieselbrännolja och eldningsolja.

text: Hantering i anslutning till vägfordon med transportbehållare

text: Med transportbehållare avses i 3-5 och 7-8 §§ varje typ av fast monterad eller avtagbar tank, tankcontainer eller liknande anordning med en volym överstigande 450 liter, småbulkbehållare undantagna, avsedda för transport av brandfarliga gaser eller vätskor på väg.

text: Är en transportbehållare indelad i två eller flera fack skall i tillämpliga fall sådana åtgärder vara vidtagna som rimligen säkerställer att brandfarliga vätskor klass 2 b eller 3 inte i farlig grad förorenas av brandfarliga vätskor klass 1 eller 2 a.

text: Vid lastning av en transportbehållare uppifrån med en brandfarlig vätska som kan uppladdas elektrostatiskt i farlig grad skall, om antändningsrisk föreligger, sådana åtgärder vara vidtagna som förhindrar fritt fallande stråle i behållaren.

text: Vid lastning eller lossning av en transportbehållare med en brandfarlig gas eller vätska skall, om det behövs för att förhindra antändning av den hanterade varan, lastningsanordningen respektive mottagningsanordningen vara så förbunden med transportbehållaren att farlig potentialskillnad inte uppkommer.

text: a

text: Av 3 kap. 15 §

text: SÄIFS 1989:14

text: följer, att fordon som levererar brandfarliga vätskor till öppna cisterner i vissa fall skall vara försedda med utrustning som utgör en nödvändig del i cisternens överfyllningsskydd.

text: En transportbehållare eller ett fack i en sådan behållare, som senast innehållit en brandfarlig vätska klass 1 eller 2 a, får inte fyllas med en brandfarlig vätska av annan

text: klass förrän behållaren eller facket med tillhörande rörledningar och utrustning omsorgsfullt tömts.

text: Ett fordon, som senast använts för transport av en brandfarlig gas eller vätska, får inte tas in i en verkstadslokal, besiktningslokal eller liknande om explosiv gasblandning finns eller kan uppkomma i transportbehållaren eller tillhörande rörledningar och utrustning.

text: Ett fordon som är lastat med en brandfarlig gas eller vätska får inte ställas upp i garage eller annat utrymme inomhus.

text: När ett garage används för uppställning av ett fordon, som senast varit lastat med brandfarliga gaser eller vätskor utan att transportbehållaren med tillhörande rörledningar och utrustning därefter har rengjorts, skall det i fråga om utförande och användning vara betryggande från brand- och explosionssynpunkt. Sådant garage får inte inrättas i en A-byggnad.

text: Hantering i anslutning till fartyg

text: För produktledningar mellan ett fartyg, som lastar eller lossar brandfarliga gaser eller vätskor, och mottagningsanordningen i land gäller följande. Befinner sig anslutningsstället mellan land- och fartygssidan inom sådant område som klassats som b riskområde enligt SIND-FS 1983:2 skall det i ledningen finnas ett isolerstycke som förhindrar vagabonderande strömmar i ledningen när den används.

text: En säkerhetsvakt, vars uppgift skall vara att övervaka lastning och lossning av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till fartyg, skall utses av den som ansvarar för den hanteringen. Säkerhetsvakten skall vara lämplig för uppgiften samt ha goda kunskaper om varorna, hanteringen och gällande säkerhetsregler.

text: Dispens

text: Sprängämnesinspektionen får ge dispens från dessa föreskrifter.

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juli 1990, då SIND-FS 1981:3 skall upphöra att gälla. I stället för 11 § får motsvarande äldre bestämmelser i SIND-FS 1981:3 tillämpas till den 1 juli 1992.

text: OWE FREDHOLM Olle Boström

text: a

text: SÄIFS 1995:7

text: )om öppna cisterner och rörledningar m.m. för brandfarliga vätskor (se avsnitt 4.2.14).

text: b

text: SÄIFS 1996:6

text: ) om klassning av riskområden vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor.

text: Sprängämnesinspektionen Allmänna råd

text: TANKFORDON, FARTYG

text: Allmänna råd med kommentarer till sprängämnesinspektionens föreskrifter i

text: SÄIFS 1990:2

text: Utfärdade den 15 februari 1990

text: Bakgrund

text: År 1981 meddelades, med stöd av den då gällande förordningen (

text: ) om brandfarliga varor, föreskrifter sammanhängande med transport av brandfarliga varor. De publicerades i SIND-FS 1981:3. Genom tillkomsten av lagen (

text: ) om transport av farligt gods upphörde emellertid möjligheten att reglera sådana transporter genom den nämnda förordningen. Som en följd härav upphävdes större delen av föreskrifterna i SIND-FS 1981:3 när tillämpningsföreskrifterna till transportlagen avseende inrikes vägtransporter (ADR-S) trädde i kraft den 1 september 1985. Vissa föreskrifter kvarstod dock, nämligen sådana som inte direkt har anknytning till själva transporter av varorna utan mer till andra hanteringsled. Dessa återstående föreskrifter utgavs i

text: SÄIFS 1985:5

text: , som formellt var ett nytryck av den gällande lydelsen av SIND-FS 1981:3. De nu föreliggande föreskrifterna och allmänna råden i

text: SÄIFS 1990:2

text: är resultatet av en översyn av

text: SÄIFS 1985:5

text: . Flera olika skäl föranledde översynen. Ett var tillkomsten av den nya lagstiftningen om brandfarliga och explosiva varor som trädde i kraft den 1 juli 1989 och som ersatte bl.a. 1961 års förordning om brandfarliga varor. Genom den nya lagstiftningen bortföll t.ex. möjligheten att föreskriva om skydd mot vattenförorening av de brandfarliga vätskorna. Ett annat skäl var behovet att ge reglerna en ny struktur, med bl.a. en fördelning på tvingande och icke tvingande regler (föreskrifter respektive allmänna råd).

text: Andra regler

text: Bestämmelser om hantering av bl.a. brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vägtransporter finns också i ADR-S (

text: SRVFS 1989:9

text: ), meddelade av statens räddningsverk. Motsvarande bestämmelser rörande järnvägstransporter finns i RID-S (

text: SRVFS 1989:10

text: ). Exempel på tekniska lösningar i fråga om transportbehållare finns i "Normer för transportbehållare för farligt gods" (TBN), utgivna av Tryckkärlskommissionen. Då detta skrivs (februari 1990) är normerna ännu inte färdigställda, men de 3 beräknas komma ut under hösten 1990 . Internationella rekommendationer angående lastning och lossning av tankfartyg finns i ISGOTT (the International Safety Guide for Oil Tankers and Terminals), tredje upplagan 1988. ISGOTT är utgiven av The International Chamber of Shipping, The Oil Companies International Marine Forum och The International Association of Ports and Harbors genom förlaget Witherby & Co. Ltd., London.

text: Kommentarer till de enskilda paragraferna

text: Till 1 §

text: Föreskrifterna innehåller regler endast om hantering i anslutning till vägfordon och fartyg. De är således inte tillämpliga på hantering i anslutning till t.ex. järnvägsfordon. Vad som avses med brandfarliga gaser respektive brandfarliga vätskor framgår av

text: 6 § förordningen (1988:1145)

text: om brandfarliga och explosiva varor. Hur de brandfarliga vätskorna klassificeras regleras i

text: SÄIFS 1989:3

text: . Enligt den äldre förordningen om brandfarliga varor utgjordes brandfarliga vätskor klass 3 enbart av dieselbrännolja och eldningsolja. Numera omfattar klass 3 alla vätskor med flampunkt mellan 55 °C och 100 °C. Innebörden av 1 § andra stycket är att tillämpningsområdet för de nu aktuella föreskrifterna skall vara detsamma som för de äldre i SIND-FS 1981:3 (

text: SÄIFS 1985:5

text: ). Observera dock att dieselbrännolja och eldningsolja med flampunkt högre än 100 °C numera inte räknas som brandfarliga vätskor.

text: Till 2 §

text: Jfr ADR-S, marginalnummer 10 014 (1), där bl.a. ”småbulkbehållare” definieras.

text: Till 3 §

text: Skulle en brandfarlig vätska klass 2 b eller 3 förorenas på angivet sätt kommer dess flampunkt att sänkas i en omfattning som beror på hur stor mängd som blandats in. Vätskan kan alltså komma att representera en antändningsrisk som är större än vad det finns anledning att tro. Detta ökar risken för olyckor vid hantering av vätskan i senare led. Beträffande behållarens konstruktion bör föreskrifterna uppfattas så att facken normalt skall vara skilda av dubbla väggar och att det mellan väggarna skall finnas ett ventilerat utrymme (kofferdamm), varigenom från facken utläckande vätska kan rinna av. Andra tekniska lösningar kan emellertid också komma ifråga eventuellt i kombination med användning av konstruktionsmaterial med särskilt goda egenskaper, se TBN . Beträffande rörsystemet får föreskrifterna anses vara uppfyllda genom tillämpning av marginalnumren 211 131 eller 212 133 i ADR-S.

text: Till 4 §

text: Fritt fallande stråle kan undvikas genom att vätskan fylls via ett påfyllningsrör som endera är fast installerat i behållaren eller utgör en del av påfyllningsanordningen. Röret bör mynna högst 100 mm ovanför behållarens botten.

text: Se också svensk standard SS 421 08 22 (Potentialutjämning i riskområden med explosiv gasblandning), utgåva 1. Fråga om när antändningsrisk skall anses råda och kriterier för en vätskas antändningsförmåga behandlas i avsnitten 4.1 respektive A.1.2 i standarden.

text: Till 5 §

text: Föreskrifterna innebär t.ex. att en slang som används vid lossningen skall vara utförd med ledande förbindelse mellan ändkopplingarna. Se vidare svensk standard SS 421 08 22, utgåva 1, främst avsnitten 4.1 och A.1.2. Föreskrifter om jordning av själva fordonet finns i ADR-S, marginalnummer 10417.

text: Till 6 §

text: 5 Första och andra styckena i 3 kap. 15 §

text: SÄIFS 1989:14

text: har följande lydelse:

text: "En öppen cistern (med volym större än 1 m ) och som används för motorbensin, fotogen eller dieselbrännolja eller eldningsolja med en flampunkt högre än mellan 55 °C men högst 100 °C skall ha ett tillförlitligt överfyllningsskydd när den fylls från en tankbil eller en järnvägstank vagn eller via en pump. Överfyllningsskyddet skall vara inkopplat vid fyllningen. Första stycket gäller inte öppna cisterner som är förlagda inom ett depåområde eller ett bergrums lagringsdel."

text: En vanligt förekommande typ av överfyllningsskydd består av en reglerkrets i vilken ingår givare, förstärkare och ställdon. Förstärkaren och ställdonet är då monterade på fordonet som levererar varan.

text: Till 7 §

text: Syftet med föreskrifterna i 7 § är att undvika att en brandfarlig vätska klass 2 b eller 3 förorenas av den tidigare lasten så att dess flampunkt sänks. Jfr 3 § och kommentarerna till denna.

text: Till 8 §

text: Praktiska exempel på tillvägagångssätt vid tömning och rengöring av transportbehållare, för att åstadkomma frihet från explosiv gasblandning, finns t.ex. i Svenska Petroleum Institutets "Anvisningar rörande tankfordon". Ifrågavarande skrift planeras komma ut i en reviderad upplaga hösten 1990 . Information om riskerna vid s.k. hett arbete på behållare som innehållit brandfarliga vätskor finns i arbetarskyddsstyrelsens broschyr "Låt det inte hända igen!".

text: Till 10 §

text: Uppfyller garaget följande krav kan det normalt anses vara betryggande i föreskrifternas mening: - Utrymmet skall utgöras av en fristående byggnad eller vara avskilt från byggnaden i övrigt i lägst brandteknisk klass A 60 (motsvaras sedan 1994 av EI 60) och vara förlagt över markplanet. Den avskiljande väggen skall vara utförd som en brandvägg, jfr Boverkets nybyggnadsregler, NR 1, avsnitt 8:33 . - Ventilationen skall vara god. Antalet luftomsättningar bör inte understiga 2 per timme. Ca 75 % av utsugningen skall ske vid golvnivå och från förekommande lågpunkter. - Klassningsplan skall finnas om detta följer av reglerna i SIND-FS 1983:2 . Den elektriska installationen skall utföras enligt klassningsplanen. - Brandsläckningsutrustning skall finnas enligt räddningstjänstens anvisningar. - Förbud mot rökning och öppen eld skall råda. Anslag enligt

text: SÄIFS 1989:6

text: som upplyser om förbudet skall finnas. - När utrymmet används för uppställning av fordon enligt dessa föreskrifter får det inte användas för andra ändamål. - Öppen hantering av brandfarliga varor får inte förekomma i utrymmet. - Fordonets huvudströmbrytare skall under uppställningen vara frånslagen. Exempel på A-byggnader är bostadshus och kontorshus. För en närmare definition hänvisas till SIND-FS 1981:2 (senaste lydelse i

text: SÄIFS 1989:12

text: Till 11 §

text: Närmare anvisningar om hur isolerstycken kan utföras, installeras och kontrolleras finns i ISGOTT. Där finns också preciserade krav på isolerförmågan hos isolerstycket. Regler aktuella i detta sammanhang finns också i svensk standard SS 421 08 22, utgåva 1. Enligt standarden skall det t.ex. finnas jordförbindning på ömse sidor om isolerstycket, dvs på fartygs- respektive landsidan. Eventuella jordlinor och liknande, som tidigare användes för att förbinda fartyget med landinstallationerna, kan vid felaktig användning överbrygga isoleringen, och bör därför vara avlägsnade. Beträffande jordning av den mottagande cisternen finns bestämmelser i

text: SÄIFS 1989:14

text: . Göteborgs Hamn AB har utfärdat "Regler för funktionskontroll av isolerade flänsar inom Göteborgs oljehamnar". Utöver har aktuella bestämmelser måste givetvis gällande bestämmelser om konstruktion, beräkning material etc. för rör och rördelar följas.

text: Till 12 §

text: I säkerhetsvaktens uppgifter bör bl.a. ingå att - kontrollera rör och slangförbindelser med avseende på täthet, - hindra att obehöriga uppehåller sig för nära lastnings- och lossningsplatser, t.ex. genom att sätta upp avspärrningar, - ta initiativ till att pumpningen snabbt avbryts vid behov, t.ex. vid brand eller läckage. En förutsättning för att säkerhetsvakten skall kunna fullgöra sina uppgifter är att han under pågående pumpning har förbindelse - t.ex. genom telefon - med såväl fartyget som mottagningsstället.

text: OWE FREDHOLM

text: Olle Bostöm

text: Jfr

text: SRVFS 1998:8

text: Jfr

text: SRVFS 1998:9

text: Numera gäller Tryckkärlsstandardiseringens "Anvisningar för transportbehållare för farligt gods" (TBA 1998-12).

text: Har med undantag av 2 § ersatts av Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1998:3

text: ) om klassificering av brandfarliga gaser och vätskor.

text: Se fotnot a till föreskriftsdelen.

text: Har ersatts av "Anvisningar rörande reparation av tankfordon", utgåva 2000.

text: Jfr Boverkets byggregler,

text: BFS 1993:57

text: , BBR 94 (se avsnitt 5:8).

text: Se fotnot b till föreskriftsdelen. Har ersatts av Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1996:3

text: ) om förbudsanslag och varningsanslag samt om märkning av rörledningar för brandfarliga varor.

text: Ersätts den 1 januari 2001 av Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 2000:2

text: ) om hantering av brandfarliga vätskor.

text: Jfr

text: SÄIFS 1995:7

text: som ersatts av

text: SÄIFS 1997:9


fs: säifs

publisher: Sprängämnesinspektionen

title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SÄIFS 1990:2) om hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel med ändringar i Sprängämnesinspektionens föreskrifter om hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel

text: Dessa föreskrifter gäller hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel. I fråga om brandfarliga vätskor klass 3 gäller föreskrifterna endast dieselbrännolja och eldningsolja.

type: stycke

type: paragraf

text: Hantering i anslutning till vägfordon med transportbehållare

type: rubrik

text: Med transportbehållare avses i 3-5 och 7-8 §§ varje typ av fast monterad eller avtagbar tank, tankcontainer eller liknande anordning med en volym överstigande 450 liter, småbulkbehållare undantagna, avsedda för transport av brandfarliga gaser eller vätskor på väg.

text: Är en transportbehållare indelad i två eller flera fack skall i tillämpliga fall sådana åtgärder vara vidtagna som rimligen säkerställer att brandfarliga vätskor klass 2 b eller 3 inte i farlig grad förorenas av brandfarliga vätskor klass 1 eller 2 a.

text: Vid lastning av en transportbehållare uppifrån med en brandfarlig vätska som kan uppladdas elektrostatiskt i farlig grad skall, om antändningsrisk föreligger, sådana åtgärder vara vidtagna som förhindrar fritt fallande stråle i behållaren.

text: Vid lastning eller lossning av en transportbehållare med en brandfarlig gas eller vätska skall, om det behövs för att förhindra antändning av den hanterade varan, lastningsanordningen respektive mottagningsanordningen vara så förbunden med transportbehållaren att farlig potentialskillnad inte uppkommer.

text: a

text: Av 3 kap. 15 §

text: SÄIFS 1989:14

text: följer, att fordon som levererar brandfarliga vätskor till öppna cisterner i vissa fall skall vara försedda med utrustning som utgör en nödvändig del i cisternens överfyllningsskydd.

text: En transportbehållare eller ett fack i en sådan behållare, som senast innehållit en brandfarlig vätska klass 1 eller 2 a, får inte fyllas med en brandfarlig vätska av annan

text: klass förrän behållaren eller facket med tillhörande rörledningar och utrustning omsorgsfullt tömts.

text: Ett fordon, som senast använts för transport av en brandfarlig gas eller vätska, får inte tas in i en verkstadslokal, besiktningslokal eller liknande om explosiv gasblandning finns eller kan uppkomma i transportbehållaren eller tillhörande rörledningar och utrustning.

text: Ett fordon som är lastat med en brandfarlig gas eller vätska får inte ställas upp i garage eller annat utrymme inomhus.

text: När ett garage används för uppställning av ett fordon, som senast varit lastat med brandfarliga gaser eller vätskor utan att transportbehållaren med tillhörande rörledningar och utrustning därefter har rengjorts, skall det i fråga om utförande och användning vara betryggande från brand- och explosionssynpunkt. Sådant garage får inte inrättas i en A-byggnad.

text: Hantering i anslutning till fartyg

text: För produktledningar mellan ett fartyg, som lastar eller lossar brandfarliga gaser eller vätskor, och mottagningsanordningen i land gäller följande. Befinner sig anslutningsstället mellan land- och fartygssidan inom sådant område som klassats som b riskområde enligt SIND-FS 1983:2 skall det i ledningen finnas ett isolerstycke som förhindrar vagabonderande strömmar i ledningen när den används.

text: En säkerhetsvakt, vars uppgift skall vara att övervaka lastning och lossning av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till fartyg, skall utses av den som ansvarar för den hanteringen. Säkerhetsvakten skall vara lämplig för uppgiften samt ha goda kunskaper om varorna, hanteringen och gällande säkerhetsregler.

text: Dispens

text: Sprängämnesinspektionen får ge dispens från dessa föreskrifter.

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juli 1990, då SIND-FS 1981:3 skall upphöra att gälla. I stället för 11 § får motsvarande äldre bestämmelser i SIND-FS 1981:3 tillämpas till den 1 juli 1992.

text: OWE FREDHOLM Olle Boström

text: a

text: Har ersatts av Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1995:7

text: )om öppna cisterner och rörledningar m.m. för brandfarliga vätskor (se avsnitt 4.2.14).

text: b

text: SÄIFS 1996:6

text: ) om klassning av riskområden vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor.

text: Sprängämnesinspektionen Allmänna råd

text: TANKFORDON, FARTYG

text: Allmänna råd med kommentarer till sprängämnesinspektionens föreskrifter i

text: SÄIFS 1990:2

text: Utfärdade den 15 februari 1990

text: Bakgrund

text: År 1981 meddelades, med stöd av den då gällande förordningen (

text: ) om brandfarliga varor, föreskrifter sammanhängande med transport av brandfarliga varor. De publicerades i SIND-FS 1981:3. Genom tillkomsten av lagen (

text: ) om transport av farligt gods upphörde emellertid möjligheten att reglera sådana transporter genom den nämnda förordningen. Som en följd härav upphävdes större delen av föreskrifterna i SIND-FS 1981:3 när tillämpningsföreskrifterna till transportlagen avseende inrikes vägtransporter (ADR-S) trädde i kraft den 1 september 1985. Vissa föreskrifter kvarstod dock, nämligen sådana som inte direkt har anknytning till själva transporter av varorna utan mer till andra hanteringsled. Dessa återstående föreskrifter utgavs i

text: SÄIFS 1985:5

text: , som formellt var ett nytryck av den gällande lydelsen av SIND-FS 1981:3. De nu föreliggande föreskrifterna och allmänna råden i

text: SÄIFS 1990:2

text: är resultatet av en översyn av

text: SÄIFS 1985:5

text: . Flera olika skäl föranledde översynen. Ett var tillkomsten av den nya lagstiftningen om brandfarliga och explosiva varor som trädde i kraft den 1 juli 1989 och som ersatte bl.a. 1961 års förordning om brandfarliga varor. Genom den nya lagstiftningen bortföll t.ex. möjligheten att föreskriva om skydd mot vattenförorening av de brandfarliga vätskorna. Ett annat skäl var behovet att ge reglerna en ny struktur, med bl.a. en fördelning på tvingande och icke tvingande regler (föreskrifter respektive allmänna råd).

text: Andra regler

text: Bestämmelser om hantering av bl.a. brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vägtransporter finns också i ADR-S (

text: SRVFS 1989:9

text: ), meddelade av statens räddningsverk. Motsvarande bestämmelser rörande järnvägstransporter finns i RID-S (

text: SRVFS 1989:10

text: ). Exempel på tekniska lösningar i fråga om transportbehållare finns i "Normer för transportbehållare för farligt gods" (TBN), utgivna av Tryckkärlskommissionen. Då detta skrivs (februari 1990) är normerna ännu inte färdigställda, men de 3 beräknas komma ut under hösten 1990 . Internationella rekommendationer angående lastning och lossning av tankfartyg finns i ISGOTT (the International Safety Guide for Oil Tankers and Terminals), tredje upplagan 1988. ISGOTT är utgiven av The International Chamber of Shipping, The Oil Companies International Marine Forum och The International Association of Ports and Harbors genom förlaget Witherby & Co. Ltd., London.

text: Kommentarer till de enskilda paragraferna

text: Till 1 §

text: Föreskrifterna innehåller regler endast om hantering i anslutning till vägfordon och fartyg. De är således inte tillämpliga på hantering i anslutning till t.ex. järnvägsfordon. Vad som avses med brandfarliga gaser respektive brandfarliga vätskor framgår av

text: 6 § förordningen (1988:1145)

text: om brandfarliga och explosiva varor. Hur de brandfarliga vätskorna klassificeras regleras i

text: SÄIFS 1989:3

text: . Enligt den äldre förordningen om brandfarliga varor utgjordes brandfarliga vätskor klass 3 enbart av dieselbrännolja och eldningsolja. Numera omfattar klass 3 alla vätskor med flampunkt mellan 55 °C och 100 °C. Innebörden av 1 § andra stycket är att tillämpningsområdet för de nu aktuella föreskrifterna skall vara detsamma som för de äldre i SIND-FS 1981:3 (

text: SÄIFS 1985:5

text: ). Observera dock att dieselbrännolja och eldningsolja med flampunkt högre än 100 °C numera inte räknas som brandfarliga vätskor.

text: Till 2 §

text: Jfr ADR-S, marginalnummer 10 014 (1), där bl.a. ”småbulkbehållare” definieras.

text: Till 3 §

text: Skulle en brandfarlig vätska klass 2 b eller 3 förorenas på angivet sätt kommer dess flampunkt att sänkas i en omfattning som beror på hur stor mängd som blandats in. Vätskan kan alltså komma att representera en antändningsrisk som är större än vad det finns anledning att tro. Detta ökar risken för olyckor vid hantering av vätskan i senare led. Beträffande behållarens konstruktion bör föreskrifterna uppfattas så att facken normalt skall vara skilda av dubbla väggar och att det mellan väggarna skall finnas ett ventilerat utrymme (kofferdamm), varigenom från facken utläckande vätska kan rinna av. Andra tekniska lösningar kan emellertid också komma ifråga eventuellt i kombination med användning av konstruktionsmaterial med särskilt goda egenskaper, se TBN . Beträffande rörsystemet får föreskrifterna anses vara uppfyllda genom tillämpning av marginalnumren 211 131 eller 212 133 i ADR-S.

text: Till 4 §

text: Fritt fallande stråle kan undvikas genom att vätskan fylls via ett påfyllningsrör som endera är fast installerat i behållaren eller utgör en del av påfyllningsanordningen. Röret bör mynna högst 100 mm ovanför behållarens botten.

text: Se också svensk standard SS 421 08 22 (Potentialutjämning i riskområden med explosiv gasblandning), utgåva 1. Fråga om när antändningsrisk skall anses råda och kriterier för en vätskas antändningsförmåga behandlas i avsnitten 4.1 respektive A.1.2 i standarden.

text: Till 5 §

text: Föreskrifterna innebär t.ex. att en slang som används vid lossningen skall vara utförd med ledande förbindelse mellan ändkopplingarna. Se vidare svensk standard SS 421 08 22, utgåva 1, främst avsnitten 4.1 och A.1.2. Föreskrifter om jordning av själva fordonet finns i ADR-S, marginalnummer 10417.

text: Till 6 §

text: 5 Första och andra styckena i 3 kap. 15 §

text: SÄIFS 1989:14

text: har följande lydelse:

text: Till 7 §

text: Till 8 §

text: Till 10 §

text: SÄIFS 1989:6

text: SÄIFS 1989:12

text: Till 11 §

text: SÄIFS 1989:14

text: Till 12 §

text: OWE FREDHOLM

text: Olle Bostöm

text: Jfr

text: SRVFS 1998:8

text: Jfr

text: SRVFS 1998:9

text: SÄIFS 1998:3

text: Se fotnot a till föreskriftsdelen.

text: Jfr Boverkets byggregler,

text: BFS 1993:57

text: , BBR 94 (se avsnitt 5:8).

text: SÄIFS 1996:3

text: SÄIFS 2000:2

text: ) om hantering av brandfarliga vätskor.

text: Jfr

text: SÄIFS 1995:7

text: som ersatts av

text: SÄIFS 1997:9

type: foreskrift


title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SÄIFS 1995:6) om Sprängämnesinspektionens föreskrifter om hantering den av ammoniumnitrat

text: Kap. 1 Tillämpningsområde

text: 1.1 Med ammoniumnitrat avses i dessa föreskrifter varor som innehåller mer än 80 % ammoniumnitrat och vilkas - klorhalt inte överstiger 0,02 %, - kopparhalt inte överstiger 10 mg/kg, - pH inte understiger 4,5 mätt på 10 g färdig produkt i 100 g vatten vid 25 °C eller - halt av organiska föroreningar räknade som kol är högst 0,4 % vid en kvävehalt av 28 till 31,5 % och högst 0,2 % vid en kvävehalt av 31,5 % och däröver.

text: 1.2 Ammoniumnitrat enligt 1.1 utgör brandfarlig vara enligt lagen (

text: ) och förordningen (

text: ) om brandfarliga och explosiva varor.

text: Kap. 2 Allmännna bestämmelser om hantering

text: 2.1 Ammoniumnitrat får inte samförvaras med varor och ämnen som ökar dess benägenhet att snabbt sönderdelas eller på annat sätt skapar en risksituation som kan leda till brand eller explosion.

text: 2.2 Med hänsyn till risken för explosion skall ammoniumnitrat hanteras så att de tre faktorerna förorening, inneslutning och temperaturstegring inte kan samverka till att en risksituation uppstår.

text: Kap. 3 Förpackning

text: 3.1 Förpackningar innehållande ammoniumnitrat skall uppfylla kraven i FNrekommendationerna för transport av farligt gods (Recommendations on the transport of dangerous goods ST/SG/AC.10/1/Rev. ).

text: Kap. 4 Märkning och skyltning

text: 4.1 Märkning av förpackningar skall uppfylla kraven i Sprängämnesinspektionens föreskrifter om märkning av förpackningar med brandfarliga varor. Farosymbolen "O" (oxiderande vara) skall användas.

text: 4.2 Cistern med varma lösningar av ammoniumnitrat skall ha påfyllnings- och avtappningsställen märkta med produktens namn och övriga upplysningar som är av vikt för en säker hantering. 4.3 Byggnad och inhägnad där mer än 500 kg ammoniumnitrat hanteras yrkesmässigt skall skyltas med varningsanslag nummer 11 enligt Sprängämnesinspektionens föreskrifter om förbudsanslag och varningsanslag.

text: Kap. 5 Metoder och utrustning

text: 5.1 Metoder och utrustning för hantering av ammoniumnitrat skall vara betryggande. 5.2 Ammoniumnitrat som hårdnat får inte finfördelas genom sprängning.

text: Kap. 6 Byggnader, förvaring och underhåll

text: 6.1 Byggnader för yrkesmässig hantering av ammoniumnitrat skall vara betryggande utförda. 6.2 Ammoniumnitrat får inte utsättas för temperatur som leder till dess sönderdelning. 6.3 Vid förvaring får temperaturen hos lösningar av ammoniumnitrat i förvaringskärl med tillhörande rörledningssystem inte överstiga 150 °C. 6.4 Förpackningar med ammoniumnitrat skall vid förvaring vara staplade på ett från brand- och explosionssynpunkt betryggande sätt.

text: Kap. 7 Ordning och instruktioner

text: 7.1 Där ammoniumnitrat hanteras skall god ordning råda. För hanteringen nödvändiga instruktioner skall finnas. 7.2 Det är förbjudet att röka eller föra öppen eld inom ett avstånd av 12 m från platser eller lokaler där ammoniumnitrat hanteras.

text: Kap. 8 Skyddsavstånd

text: 8.1 Från byggnader och andra platser där ammoniumnitrat hanteras skall finnas betryggande skyddsavstånd med hänsyn till risken för spridning av brand till och från andra byggnader eller anordningar.

text: Kap. 9 Spill

text: 9.1 Spill av ammoniumnitrat skall destrueras på ett säkert sätt.

text: Kap. 10 Tillstånd

text: 10.1 Tillstånd enligt 11 § lagen om brandfarliga och explosiva varor erfordras för 1. tillverkning av ammoniumnitrat,

text: 2. kemiska processer och mekaniska förfaranden där ammoniumnitrat ingår, 3. annan hantering än vad som nämns under punkterna 1 och 2 för mängder över 10 ton. Utan tillstånd får dock upp till 100 ton ammoniumnitrat avsett för gödsling samtidigt hanteras på enskild lantgård. Högst 50 ton ammoniumnitrat får utan tillstånd förvaras i samma byggnad på enskild lantgård.

text: Kap. 11 Dispens

text: 11.1 Sprängämnesinspektionen får, om skäl föreligger, medge dispens från dessa föreskrifter.

text: Kap. 12 Ansvar

text: 12.1 Bestämmelser om ansvar på grund av överträdelse av dessa föreskrifter finns i lagen om brandfarliga och explosiva varor.

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juli 1996. För ammoniumnitrat märkt med etiketten EG-Handelsgödsel tillämpas bestämmelserna i 4.1 om märkning med farosymbol "O" först sedan särskilt beslut härom kungjorts i SÄIFS.

text: ERIK NILSSON

text: Bertil Lindeberg

text: Sprängämnesinspektionen Allmänna råd

text: AMMONIUMNITRAT

text: Allmänna råd till Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1995:6

text: ) om hantering av ammoniumnitrat

text: utfärdade den 2 november 1995.

text: Inledning

text: Rent ammoniumnitrat är en färglös, vattenlöslig, kristallin substans med smältpunkt o 170 C. Det börjar sönderdelas med påtaglig hastighet vid 210 °C och klassificeras som oxiderande vara. Ammoniumnitrat är inte i sig självt brännbart men kan bidra till att andra material brinner även utan tillgång till luftens syre. När det upphettas, t.ex. i samband med brand, kan det avge giftiga rödbruna ångor (nitrösa gaser). Ammoniumnitrat kan under vissa omständigheter detonera men ett brandförlopp tillsammans med brännbara material ligger närmare till hands. Där man med någorlunda säkerhet kunnat fastställa detonationsorsak har förorening, temperaturökning och inneslutning samverkat. Nämnda faktorer har inte var för sig, vid försök, kunnat åstadkomma detonation. Ammoniumnitrat används huvudsakligen för två ändamål; sprängämnesframställning (omkring 80 % av de civila sprängämnena är baserade på ammoniumnitrat) och konstgödning. Som gödselmedel kan det förekomma som rent ammoniumnitrat, N 34, eller i blandning med andra gödningsämnen eller mineraltillsatser. Hantering av ammoniumnitrathaltiga gödselmedel finns beskriven i "Handbook for the Safe Storage of Ammoniumnitrate Based Fertilizers, utgiven år 1992 av European Fertilizer Manufacturers Association, Schweiz". Ammoniumumnitrat enligt 1.1 i dessa föreskrifter överensstämmer i allt väsenligt med annex 1 i

text: rådets direktiv 80/876/EEG

text: om ammoniumnitrathaltiga gödselmedel . Jordbruksverket har gett ut föreskrifter om EEG-handelsgödsel innehållande ammoniumnitrat med högre kvävehalt än 28 % (

text: SJVFS 1994:120

text: ). För sådan EEGhandelsgödsel ställs ytterligare krav utöver bestämmelserna i SÄI:s föreskrifter. Jordbruksverkets föreskrifter grundar sig bl.a. på ovanstående direktiv. Räddningsverket har gett ut föreskrifter om transport av ammoniumnitrat i ADR-S.

text: Förhållandet mellan halten ammoniumnitrat (AN) och halten kväve: 60 % AN = 21,0 % kväve 70 % AN = 24,5 % kväve 80 % AN = 28,0 % kväve 90 % AN = 31,5 % kväve 100 % AN = 35,0 % kväve

text: Ammoniumnitrat saluförs huvudsakligen i form av sfäriska korn (prills), vanligen

text: 1 EGT nr L 250, 23.9.80, s. 39 (Celex 380L0876).

text: behandlade med ett medel mot hopklumpning, men även i viss omfattning som kristallin vara eller som varma koncentrerade vattenlösningar. För sprängämnesändamål framställs kornen med en tillräcklig porositet för att garantera en optimal inblandning av olja. Ammoniumnitrat har en kristallomvandlingstemperatur vid 32 °C. När temperaturen hos ammoniumnitratet pendlar omkring detta värde sker en volymförändring vid vilken kornen kan brytas ned till pulver. Praktiskt sett innebär det ökad risk för sammanklumpning. Den minskade partikelstorleken innebär också en förstorad specifik yta vilken är lättare att förorena och ger dessutom en ökad reaktivitet.

text: Koncentrationer av ammoniumnitrat i en mättad lösning vid olika temperaturer är:

text: o Temperatur C 57 65 75 85 96 108 122 146

text: Ammoniumnitrat % 80 82,5 85 87,5 90 92,5 95 98

text: Risken för sönderfall av ammoniumnitrat ökar med ökande temperatur och minskande vattenhalt. Varm lösning av ammoniumnitrat förekommer dels som ett processteg före prillning, en process vid vilken ammoniumnitratlösning omvandlas till sfäriska korn, 2 - 4 mm i diameter, dels som råvara för framställning av andra kemiska produkter. Varm ammoniumnitratlösning transporteras även i tankfordon (se ADR-S).

text: Kommentar till 1.1

text: Där procentsiffror anges avses viktprocent. Alla nitratjoner i en blandning av konstgödselmedel för vilka det finns en motsvarande mängd ammoniumjoner räknas som ammoniumnitrat.

text: Kommentar till 1.2

text: Före 1988 års lagstiftning betraktades endast brandfarliga gaser och vätskor som brandfarliga varor. Enligt 5 § punkten 3 förordningen (

text: ) om brandfarliga och exlosiva varor får Sprängämnesinspektionen föreskriva att även brandfarliga fasta varor, självantändande varor, varor som utvecklar brandfarlig gas i kontakt med vatten, oxiderande varor samt organiska peroxider skall hänföras till brandfarliga varor. Genom föreskrifterna (

text: SÄIFS 1995:6

text: ) har detta gjorts beträffande ammoniumnitrat, vilket hänförs till gruppen oxiderande varor. Om ammoniumnitrat innehåller föroreningar i halter som avviker från vad som specificerats i 1.1 eller har för lågt pH gäller inte dessa föreskrifter. Om ammoniumnitrat innehåller föroreningar i mängder som överstiger dessa värden gäller i stället reglerna för explosiva varor.

text: Kommentar till 2.1

text: Nedan ges exempel på ämnen som inte får förvaras så att de kommer i kontakt med ammoniumnitrat.

text: Leder till kemisk sönderdelning - syror och andra ämnen som har sur reaktion - klorater, kloriter, hypokloriter och klorider

text: - permanganater - svavel - koppar och kopparsalter

text: Ökar riskerna i övrigt - brandfarliga vätskor - kondenserade eller under tryck lösta gaser - explosiva varor - oljor, fetter och vaxer - hö och halm - sågspån - finfördelad metall

text: Kommentar till 2.2

text: Om ammoniumnitrat förvaras i lös vikt i en sådan volym att den kan ackumulera uppkommen värme, t.ex. i stora högar, uppfylls villkoret för inneslutning. Detta kan tänkas förekomma i tillverkande industri eller vid större depåverksamhet/lantbruk eller liknande. Är ammoniumnitratet vid tillfället förorenat med organiskt material kan det finnas risk för exotermt förlopp, dvs. värmeutveckling med åtföljande tryckstegring, vilket kan resultera i våldsam sönderdelning.

text: Kommentar till 3.1

text: Ammoniumnitrat förpackas vanligen i storsäck. I ADR-S finns krav på hur man provar och märker storsäck.

text: Kommentar till 4.1

text: Bestämmelser om märkning finns i Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1995:5

text: ) om märkning av förpackningar m.m. med brandfarliga varor.

text: Kommentar till 4.2

text: Vid förvaring av varma ammoniumnitratlösningar i cisterner skall det finnas en skylt som utöver produktens namn bör innehålla följande uppgifter - cisternens volym, - högsta tillåtna temperatur, - varning för påfyllning av annan produkt än vad som anges på skylten.

text: Kommentar till 5.1

text: Utrustning för hantering av ammoniumnitrat bör utformas så att inneslutning (jfr 2.2) av ammoniumnitrat undviks. Anordningar för hantering av ammoniumnitrat tillverkas företrädesvis i rostfritt/syrafast stål. Koppar eller kopparlegeringar som t.ex. mässing initierar sönderfall av ammoniumnitrat och får inte förekomma i process- eller annan hanteringsutrustning. Utrustning som används för hantering av ammoniumnitrat bör underhållas och inspekteras med avseende på oljeläckage. Truckar bör inte ställas upp i ammoniumnitratförråd.

text: Bulkhantering av ammoniumnitrat bör ske i avskilda rum i vilka ingen annan hantering förekommer. Vid framställning av och tillverkning med ammoniumnitrat bör tillses att temperaturen i processen inte förorsakar ett icke avsett sönderfall av ammoniumnitratet.

text: Kommentar till 5.2

text: Med sprängning avses finfördelning med hjälp av t.ex. sprängämne.

text: Kommentar till 6.1

text: Byggnad i vilken ammoniumnitrat hanteras bör - vad gäller förråd vara enplansbyggnad, - ha golv utfört i betong eller tät asfalt, - inte ha fördjupningar eller kanaler i golv där smält ammoniumnitrat kan ansamlas, - ha avlopp som är täckta utom vid spolning av golv och - vid förvaring av oförpackat ammoniumnitrat ha förvaringsfack utförda i obrännbart material.

text: Vid hantering av ammoniumnitrat gäller för elutrustning kraven i

text: ELSÄK-FS 1994:7

text: Kommentar till 6.3

text: Smält ammoniumnitrat är avsevärt mycket känsligare för initiering än fast. Med stigande temperatur blir det allt känsligare för slag. Vid 210 °C börjar det sönderdelas med påtaglig hastighet till nitrösa gaser och vatten. Vid 450 °C kan det detonera. Lösningar som innehåller några få procent vatten och som håller en temperatur omkring 150 °C är känsliga för initiering. Förvaringsutrustning för varm koncentrerad lösning bör vara utrustad med temperaturvakt med maxbrytare som har manuell återställning.

text: Kommentar till 6.4

text: Förpackat ammoniumnitrat som förvaras i större mängder bör - med tanke på ventilation och vattenbegjutning vid brand - delas upp i poster med åtskiljande gångar. Ammoniumnitrat i storsäck bör inte förvaras i större mängder än 300 ton i varje stapel. Stapelhöjden bör anpassas så att den understa säcken tål uppkommen belastning. Staplarna bör arrangeras så att följande uppnås: minst 1 m breda gångar mellan staplarna, 1 m från vägg och minst 1 m från innertak. Småsäckar bör förvaras på pall. På lantgård kan ammoniumnitrat förvaras i härför avsedd del av lada, där inget annat gods förvaras. Golv där ammoniumnitratsäckar skall ställas upp bör vara av betong eller tät asfalt utan fördjupningar eller kanaler vari ammoniumnitrat kan ansamlas.

text: Kommentar till 7.1

text: Några allmänna råd för förvaring av ammoniumnitrat - avlägsna tomma emballage och lastpallar ur förråd, - sprid snarast enligt 9.1 ammoniumnitrat vars förpackning gått sönder om det finns skäl att misstänka att främmande ämnen inblandats, - använd inte brännbart material, t.ex. sågspån, som absorptionsmedel,

text: - undvik all hantering av ämnen enligt 2.1 i ammoniumnitratförråd, - vid förvaring i lada får halm, hö eller andra brännbara ämnen inte förekomma i den del av ladan som avsetts för ammoniumnitrat. Det bör vidare hållas rent från material som kan förorenas av ammoniumnitrat som spillts.

text: Kommentar till 8.1

text: Under förutsättning att uppfyllandet av föreskriftens krav på att inneslutning, förorening och temperaturstegring inte kan samverka bedöms ammoniumnitrat i första hand bidra till intensiteten hos ett brandförlopp. Vid brand, t.ex. i en lada där ammoniumnitrat förvaras, kommer en mycket liten del av nitratet att komma i kontakt med material som kan betraktas som "bränsledel" till ammoniumnitratet, något som är en förutsättning för att åstadkomma en våldsam reaktion. Följande avstånd mellan förråd för ammoniumnitrat och bostadshus eller andra byggnader rekommenderas - högst 10 ton AN - 10 m, - över 10 ton AN - 25 m. Mellan produktionslokaler hos tillverkare rekommenderas samma avstånd. Risk för brandspridning från annan byggnad till plats där ammoniumnitrat hanteras måste bedömas med utgångspunkt i den totala brandbelastningen.

text: Kommentar till 9.1

text: Ett sätt att destruera ammoniumnitrat är att sprida det på lämplig mark.

text: Kommentar till 10.1

text: Med kemiska processer avses t.ex. framställning av lustgas ur ammoniumnitrat. Mekaniska förfaranden kan bl.a. vara maskinell bearbetning av ammoniumnitrat som klumpats. Ammoniumnitrat tar mycket lätt upp vatten varvid de enskilda kornen klumpar ihop sig till större eller mindre kakor.

text: ERIK NILSSON

text: Bertil Lindeberg


title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om hantering av brandfarliga gaser och vätskor på försäljningsställen


title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SÄIFS 1996:4) om hantering av organiska peroxider Sprängämnesinspektionens föreskrifter om hantering av organiska peroxider

text: Kap. 1 Tillämpningsområde

text: 1.1 Dessa föreskrifter gäller för en organisk peroxid eller en blandning av organiska peroxider om inte varan innehåller - högst 1,0 % aktivt syre från den organiska peroxiden, när innehållet av väteperoxid samtidigt är högst 1,0 % eller - högst 0,5 % aktivt syre från den organiska peroxiden när innehållet av väteperoxid samtidigt är över 1 % men högst 7 %. 1.2 Organisk peroxid enligt 1.1 utgör brandfarlig vara enligt lagen (

text: ) och förordningen om brandfarliga och explosiva varor.

text: Kap. 2 Definitioner och förkortningar

text: 2.1 I dessa föreskrifter och tillhörande allmänna råd har följande uttryck nedan angiven betydelse. aktivt syre Det för oxidationsreaktioner tillgängliga syret, dvs. en syreatom per peroxidgrupp. brinnhastighet Brinnhastigheten uttrycks i kg/min för den storskaliga metoden och i kg/(min ⋅ m ) för laboratoriemetoden. deflagration Förbränning i underljudshastighet. detonation Förbränning i överljudshastighet. FBE Förordning (

text: ) om brandfarliga och explosiva varor. flegmatisering Reducering av ett reaktivt ämnes känslighet för värme och slag. FN-rekommenda- FN:s rekommendationer för transport av farligt gods tionerna (ST/SG/AC.10/1/Rev. ).

text: FN:s Testmanual Till FN-rekommendationerna hörande provningsmetoder och kriterier som används för klassificering av organiska peroxider (ST/SG/AC.10/11/Rev. ).

text: hantering Tillverkning, bearbetning, behandling, förpackning, förvaring, transport, användning, omhändertagande, förstöring, saluförande, underhåll, överlåtelse och därmed jämförliga förfaranden.

text: kontrolltemperatur Rekommenderad maximal hanteringstemperatur.

text: LBE Lag (

text: ) om brandfarliga och explosiva varor.

text: nödtemperatur Den temperatur vid vilken nödåtgärder måste vidtas.

text: organiska peroxider Organiska substanser vilka innehåller minst en bivalent -O-Ogrupp. Organiska peroxider kan betraktas som derivat av väteperoxid, där en eller båda väteatomerna bytts ut mot organiska grupper.

text: SADT Självaccelererande sönderfallstemperatur (Self Accelerating Decomposition Temperature), dvs. den temperatur vid vilken ingen ytterligare energi behöver tillföras för att peroxidens sönderfall skall fortsätta.

text: skyddsavstånd Avstånd mellan byggnad eller annan anlägggning för hantering av organisk peroxid och byggnad eller annan anläggning som inte har samband med hanteringen.

text: säkerhetsavstånd Inbördes avstånd mellan byggnader eller andra anläggningar där hantering av organisk peroxid förekommer.

text: vikt Massa utan emballage (= nettovikt).

text: Kap. 3 Gruppering av organiska peroxider

text: 3.1 De organiska peroxiderna delas in i grupper. För gruppering av en peroxid eller en blandning av peroxider skall SADT och brinnhastighet bestämmas. SADT bestäms enligt någon av metoderna beskrivna i FN:s testmanual. Brinnhastigheten (B) bestäms antingen genom ett storskaligt brandprov med kommersiella förpackningar (S) eller genom en laboratoriemetod (L), se bilaga 1 till dessa föreskrifter. Om en peroxid eller en blandning av peroxider vid brinnprov har en brinnhastighet som är lägst 140 kg/min i storskaligt brandprov eller lägst 2,2 kg/(min ⋅ m ) i laboratorieprov skall peroxiden även provas enligt provningsschemat för organiska peroxider i FNrekommendationerna, så att det framgår om peroxiden tillhör grupp I eller grupp 0.

text: Gruppindelning

text: 0 Motsvarar FN-rekommendationernas typ A eller peroxid som exponerar motsvarande känslighet vid annan hantering än transport.

text: I Brinnhastighet S: B lägst 140 kg/min I Brinnhastighet L: B lägst 2,2 kg/(min ⋅ m ) It Brinnhastighet som I men med SADT högst 50 °C II Brinnhastighet S: B mindre än 140 kg/min men lägst 60 kg/min II Brinnhastighet L: B mindre än 2,2 kg/(min ⋅ m ) men lägst 0,9 kg/(min ⋅ m ) IIt Brinnhastighet som II men med SADT högst 50 °C III Brinnhastighet S: B mindre än 60 kg/min III Brinnhastighet L: B mindre än 0,9 kg/(min ⋅ m ) IIIt Brinnhastighet som III men med SADT högst 50 °C IV Brinnhastighet så låg att den ej går att mäta För att en peroxid skall kunna klassificeras som tillhörande grupp IV får det inte föreligga behov av temperaturreglering, dvs. SADT är över 50 °C. 3.2 Organiska peroxider finns förtecknade i SÄI:s förteckning över brandreaktiva varor. Av förteckningens avsnitt 5.2 framgår bl.a. peroxidens grupptillhörighet samt övriga uppgifter som behövs från brand- och explosionssynpunkt. 3.3 Den som avser att hantera en organisk peroxid eller en blandning av peroxider som inte finns upptagen i SÄI:s förteckning över brandreaktiva varor skall snarast underrätta inspektionen härom samt lämna uppgift om peroxidens gruppering enligt 3.1.

text: Kap. 4 Tillstånd

text: 4.1 Tillstånd enligt 11 § lagen om brandfarliga och explosiva varor krävs för 1. tillverkning inklusive blandning av organiska peroxider, 2. all hantering av organiska peroxider i grupp 0, 3. annan hantering i försäljningslokal med angränsande förvaringsutrymme än vad som avses i 5.5 1-3, 4. annan hantering av organiska peroxider av grupp I-III och It-IIIt i mängd över 50 kg än vad som sägs i 1-3. 4.2 Tillstånd till hantering av organiska peroxider av grupp 0 får endast ges efter medgivande av Sprängämnesinspektionen.

text: Kap. 5 Hantering

text: 5.1 Hantering av organiska peroxider skall ske på ett betryggande sätt.

text: 5.2 Utrustning för hantering av organiska peroxider skall vara betryggande.

text: 5.3 Utrymmen i vilka organiska peroxider hanteras skall vara utförda på ett betryggande sätt.

text: 5.4 I tillverkningsbyggnad där organiska peroxider hanteras får högst 200 kg organiska peroxider av grupp I-III och It-IIIt förvaras. Mängder över 200 kg skall förvaras i friliggande byggnad. Förvaringsutrymme får endast användas för förvaring av organisk peroxid. Det skall vara inrättat för den typ av peroxid som skall förvaras. Peroxid med lägre farlighet får dock förvaras i förråd avsett för peroxid med högre farlighet. Organiska peroxider får endast förvaras i tillverkningslokal där peroxider hanteras, i peroxidförråd, i försäljningslokal med angränsande förvaringsutrymme samt i bostad.

text: 5.5 I försäljningslokal med angränsande förvaringsutrymme gäller följande. 1. Endast organiska peroxider av grupp I-IV får hanteras. Peroxider som kräver temperaturkontroll samt peroxider märkta med farosymbol E enligt 9.1 får inte hanteras. 2. Endast oöppnade förpackningar får hanteras. 3. Högst 30 kg får förvaras, varav högst 10 kg i försäljningslokalen. För hantering av mängder över 30 kg krävs brandavskilt utrymme.

text: 5.6 I bostad får endast organiska peroxider av grupp I-IV hanteras. Mängden får inte överstiga 0,5 kg. Peroxider för vilka krävs kontrolltemperatur samt peroxider märkta med farosymbol E enligt 9.1 får inte hanteras i bostad.

text: 5.7 I anslutning till produktionsutrustning får organiska peroxider hanteras endast i den mängd som erfordras från produktionsteknisk synpunkt.

text: 5.8 Organisk peroxid som kan ha förorenats på ett sådant sätt att det föreligger risk för kemiskt sönderfall får inte förvaras i peroxidförråd utan skall behandlas som avfall. Avfall av organisk peroxid skall uppsamlas i härför avsedda kärl. Dessa får ej innehålla andra kemikalier. Avfall och förbrukade förpackningar skall snarast destrueras på ett betryggande sätt.

text: 5.9 I förvaringsutrymmen enligt 5.4 tredje stycket får inga andra verksamheter förekomma än flyttning av peroxidförpackningar ut eller in eller städning. Provtagning av peroxid för kvalitetskontroll skall ske på ett betryggande sätt utanför förrådet.

text: Kap. 6 Skydds- och säkerhetsavstånd

text: 6.1 Från byggnader och andra anläggningar där mer än 200 kg organiska peroxider av grupp I-III och It-IIIt hanteras skall betryggande skydds- och säkerhetsavstånd finnas.

text: Kap. 7 Varningsanslag

text: 7.1 Förvaringslokal där mer än 30 kg organisk peroxid hanteras skall varningsskyltas. Där peroxider hanteras vilkas förpackningar är märkta med farosymbol E skall skylt nummer 12 i SÄI:s föreskrifter om förbudsanslag och varningsanslag samt om märkning av rörledningar vid hantering av brandfarliga varor användas. I övrigt skall, där peroxider av grupp I-III och It-IIIt hanteras, skylt nummer 11 användas.

text: Kap. 8 Förpackning

text: 8.1 Förpackningar med organiska peroxider skall vara utformade på ett betryggande sätt.

text: Kap. 9 Märkning och varuinformation

text: 9.1 Förpackningar med organiska peroxider skall, när de yrkesmässigt saluhålls eller överlåts, vara märkta enligt SÄI:s föreskrifter om märkning av förpackningar m.m. med brandfarliga varor. Farosymbol framgår av SÄI:s förteckning över brandreaktiva varor. Information om gruppering enligt 3.1 skall vid överlåtelse lämnas på varuinformationsblad eller på annat sätt.

text: Kap. 10 Dispens

text: 10.1 Sprängämnesinspektionen får, om skäl föreligger, ge dispens från dessa föreskrifter.

text: Kap. 11 Ansvar m.m.

text: 11.1 Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelse av dessa föreskrifter finns i lagen (

text: ) om brandfarliga och explosiva varor.

text: Övergångsbestämmelser

text: 1. Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juli 1996, då

text: SÄIFS 1993:5

text: upphör att gälla. 2. För tillstånd utfärdade före ikraftträdandet av dessa föreskrifter gäller de äldre bestämmelserna under tillståndets giltighetstid såvitt avser i tillståndsbeslutet angivna villkor. I fråga om tillsyn gäller dock reglerna för brandfarliga varor även för sådana tillstånd som meddelats med stöd av bestämmelserna om hantering av explosiva varor i

text: SÄIFS 1989:8

text: ERIK NILSSON

text: Bertil Lindeberg

text: PROVNINGSMETODER BILAGA 1

text: 1 Storskaligt brandprov enligt tysk sprängämneslag (SprengLr 011, 3701/3)

text: Den storskaliga metoden medför både en belastning på miljön och stora kostnader. Tekniskt sett ger den en åskådlig uppfattning om förloppet av en brand där stora mängder peroxid brinner. Resultatet av provningen används för att beräkna skydds- och säkerhetsavstånd för peroxider av SÄI-grupp I och It. Brinnhastigheten hos fasta peroxider kan också bestämmas genom att en kommersiell förpackning bränns tillsammans med och jämförs med en kommersiell förpackning i motsvarande storlek av en flytande peroxid vars brinnhastighet är känd. Den tyska sprängämneslagen är utgiven på Erich Schmidts Verlag GmbH & Co, Berlin. Den finns också hos SÄI.

text: 2 Laboratoriemetod

text: 2.1 Allmänt

text: För att undvika den storskaliga metodens nackdelar med bl.a. belastning på miljön och stora kostnader har i ett europeiskt samarbete en laboratoriemetod utvecklats. Denna metod är dock endast användbar för flytande peroxider. Brinnhastigheten hos flytande peroxider bestäms genom att mäta viktförlusten som funktion av tiden. Under mätningen förblir den brinnande arean konstant. Den mängd som brinner per minut divideras med den brinnande arean och anges som brinnhastighet i kg/(min ⋅ m ). För att efterlikna effekten av en stapel med brinnande peroxidförpackningar delas den brinnande arean upp i mindre segment.

text: 2.2 Utrustning

text: 2.2.1 En innerskål. Inre diameter 87 mm, väggtjocklek 2,5 mm, höjd 54 mm. Pyrexeller Duranglas.

text: 2.2.2 En ytterskål. Diameter 115 mm, höjd 65 mm. Pyrex- eller Duranglas.

text: 2.2.3 14 glasrör. Längd 29 mm, väggtjocklek 2,0 mm, ytterdiameter 20,0 mm. Pyrexeller Duranglas.

text: 2.2.4 Glasull. Mellan ytter- och innerskål placeras glasull så att en ca 1 cm tjock isolering erhålls, se figur.

text: 2.2.5 Elektronisk precisionsvåg med skrivare med nollpunktsregistrering samt följande prestanda. Standardavvikelse: 0,1 g Max. linearitetsavvikelse: 0,15 g Max. mätområde: 1 000 g

text: 2.2.6 Antändningsveke. Glasullssnöre 1 mm tjockt och längd 6 cm, se figur.

text: 2.2.7 Dragskåp, brandbeständigt med splitterfria glasrutor och minst dimensionerna 0,5 x 0,5 x 2,0 m.

text: 2.2.8 Personlig skyddsutrustning såsom glasögon, handskar osv.

text: 2.3 Utförande

text: 2.3.1 Placera de 14 glasrören i innerskålen. Avstånd mellan rören får vara högst 1 mm.

text: 2.3.2 För att skydda vågen mot brandskador läggs en aluminiumplåt på vågen under provskålsarrangemanget.

text: 2.3.3 Fyll på ca 100 g peroxid i provskålen med glasrör och anteckna mängden. Peroxiden skall vara tempererad till max. 25 °C.

text: 2.3.4 Placera provskålen på aluminiumplåten på vågen i dragskåpet. Nollställ våg och skrivare. Doppa antändningsveken delvis i peroxiden och antänd den när den sugit upp peroxid i andra änden. Viktminskningen hos det brinnande provet registreras på skrivaren.

text: 2.3.5 Provningen utförs två gånger.

text: 2.4 Utvärdering

text: 2.4.1 Tiden mellan 20 % och 80 % viktförlust anges som brinntid. Den kortaste tiden från de två försöken används för beräkningen.

text: 2.4.2 Brinnhastigheten beräknas enligt följande formel:

text: 0,6 x invägning Brinnhastighet = brinntid x area

text: Invägd mängd peroxid i kg, brinntid i minuter och innerskålens area i m ger brinnhastigheten i kg/(min ⋅ m ).

text: 2.5 Rapportering

text: I provningsresultatet anges följande. - Kemisk sammansättning och beteckning på den provade peroxiden. - Försökstemperaturen. - Brinntiden för båda försöken. - Den beräknade brinnhastigheten. - Till protokollet bifogas en kopia av grafen för brinnförloppet.

text: Sprängämnesinspektionen Allmänna råd

text: ORGANISKA PEROXIDER

text: Allmänna råd till Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1996:4

text: ) om hantering av organiska peroxider

text: utfärdade den 4 juni 1996.

text: Bakgrund

text: Dessa föreskrifter och allmänna råd är en reviderad utgåva av

text: SÄIFS 1993:5

text: . De ändringar som gjorts är i huvudsak redaktionella samt några förtydliganden, bl.a. har värdena i tabellerna för skydds- och säkerhetsavstånd korrigerats. Vidare har också vissa förenklingar gjorts i nämnda tabeller, t.ex. har antalet kolumner minskats där formlerna för avståndsberäkning sammanfallit för olika objekt. Samtidigt som dessa föreskrifter träder i kraft kommer också en ny version av förteckningen över brandreaktiva varor (

text: SÄIFS 1996:5

text: ) ut. Utmärkande för organiska peroxider är att de innehåller både oxidationsmedel och bränsle i samma molekyl, vilket gör dem extra farliga från brand- och explosionssynpunkt. De utgör en ämnesgrupp som omfattar föreningar, vilka kan vara alltifrån praktiskt taget harmlösa till explosiva. Peroxider används till största delen som initiatorer och härdare vid plasttillverkning. De reagerar med många metaller, syror, baser och diverse andra kemiska föreningar. De är vidare känsliga för värme och för kyla samt för mekanisk påverkan. Flertalet peroxider är dock inte känsliga för samtliga nämnda faktorer. För korrekt information bör alltid tillverkarnas informationsblad studeras. En peroxid börjar sönderdelas när SADT uppnåtts. Därefter är förloppet accelererande, peroxiden kan självantända och om den är innesluten kan en explosion inträffa. Ju fler peroxidgrupper i molekylen, dvs. ju högre innehåll av aktivt syre, desto kraftigare är verkan vid sönderfall.

text: c % aktivt syre = 16 Σ (n ) m

text: n = antal peroxidgrupper per molekyl c = den organiska peroxidens koncentration i viktprocent m = den organiska peroxidens molvikt

text: Peroxider förekommer i olika koncentrationer. De kan vara fasta eller flytande. För att minska risken för sönderfall kan peroxiden flegmatiseras med vatten, fasta inerta ämnen eller organiska lösningsmedel. Föreskrifter om transport av organiska peroxider finns bl.a. i Statens räddningsverks föreskrifter om inrikes transport av farligt gods på väg och i terräng, (ADR-S), och föreskrifter om transport på järnväg, (RID-S).

text: Kommentar till 1.2

text: Före 1988 års lagstiftning betraktades endast brandfarliga gaser och vätskor som brandfarliga varor. I nuvarande lagstiftning ges möjlighet att till denna kategori hänföra även andra grupper av varor. Enligt

text: 5 § 3

text: FBE får SÄI föreskriva att även brandfarliga fasta varor, självantändande varor, varor som utvecklar brandfarlig gas i kontakt med vatten, oxiderande varor samt organiska peroxider skall hänföras till brandfarliga varor. Genom föreskrifterna om organiska peroxider har detta skett beträffande denna grupp av varor. Vissa organiska peroxider skall märkas med farosymbol E. Dessa räknas trots detta som brandfarlig vara. Av bestämmelserna i LBE och FBE bör följande särskilt uppmärksammas vid hantering av organiska peroxider - 7 § LBE om allmän försiktighet, - 11 § LBE första stycket om tillstånd till hantering, -

text: 13 §

text: FBE om förbud mot öppen eld m.m., -

text: 14 §

text: FBE om varningsanslag, -

text: 15 §

text: FBE andra stycket om restriktioner beträffande samförvaring, -

text: 19 §

text: FBE om rapportering av olyckor och tillbud samt - 36-37 §§ FBE om föreståndare för hantering.

text: Kommentar till 2.1

text: Utöver de definitioner och förkortningar som lämnas i föreskrifterna finns i de allmänna rådens bilaga 1 en förteckning över refererade föreskrifter och standarder m.m.

text: Kommentar till 3.1

text: FN-rekommendationernas klassificering gäller transport av organiska peroxider. Föreliggande gruppindelning gäller övrig hantering i samhället där andra aspekter än de som lett till transportklassificering kan vara av intresse, t.ex. verkan vid brand och explosion. Grupp 0 är dels FN-rekommendationernas typ A som inte får transporteras på grund av sin benägenhet att detonera eller deflagrera i förpackningen, dels sådana detonerbara peroxider som kan tänkas förekomma i något processteg eller som mellanprodukt vid framställning av organiska peroxider. Exempel på peroxid av det förstnämnda slaget är acetontricykloperoxid (ATCP). Denna är extremt känslig och exploderar vid bl.a. friktion och slag. Temperaturreglering tillämpas på peroxider som har ett SADT på högst 50 °C. Man anger vanligen två temperaturer som ligger under SADT, en för stadigvarande förvaring, "kontrolltemperatur", och en något högre "nödtemperatur" för ett begränsat antal timmar. Det kan undantagsvis förekomma peroxider som kristalliserar vid låga temperaturer och vilkas kristaller exploderar vid liten stötpåverkan. För dessa peroxider måste även en nedre temperaturgräns tillämpas. Tillverkarnas informationsblad bör innehålla erforderliga uppgifter i dessa frågor. SADT definieras som den lägsta temperatur vid vilken självaccelererande sönderfall kan förekomma. SÄI-grupperingen grundas dels på SADT-bestämning, dels på fastställande av brinntid vid provning av större mängder peroxid i kommersiella förpackningar utomhus. Metoden finns beskriven i den tyska sprängämneslagen (Sprengstoffgesetz, SprengLR 011,

text: 3701/3) och utförs t.ex. av Bundesanstalt für Materialforschung und Prüfung (BAM) i Berlin. Metoden medför både en belastning på miljön och stora kostnader varför en laboratoriemetod för bestämning av brinnhastighet utvecklats i ett europeiskt samarbete och publicerats i UVV Organische Peroxide utgiven av Berufsgenossenschaft der Chemischen Industrie i Tyskland. En översättning av metodbeskrivningen finns i bilaga 1 till föreskrifterna. Laboratoriemetoden är avsedd för flytande peroxider. Brinnhastigheten hos fasta peroxider bestäms genom att en kommersiell förpackning jämförs med en kommersiell förpackning i motsvarande storlek av en flytande peroxid vars brinnhastighet är känd.

text: Kommentar till 3.2

text: Avsnitt 5.2 i förteckningen över brandreaktiva varor innehåller uppgifter om - kemiskt namn i bokstavsordning enligt FN:s system, - farosymbol, - grupp enligt 3.1, - FN-nummer, - kontrolltemperatur och - nödtemperatur.

text: Kommentar till 3.3

text: Syftet med underrättelseplikten är att organiska peroxider som hanteras inom landet skall kunna föras in i listan över organiska peroxider samt grupperas.

text: Kommentar till 4.1

text: Rutinerna för tillståndsansökan är desamma som för övriga brandfarliga varor. Byggnadsnämnd bör remittera sådana ärenden till SÄI.

text: Kommentar till 4.2

text: Grupp 0 omfattar bl.a. de peroxider som inte får transporteras. Dessa är desamma som FN-rekommendationernas typ A. I FN-klassificeringen är peroxider knutna till förpackningens typ och storlek. I större mängder som t.ex. förekommer vid tillverkning måste eventuellt andra hänsyn tas än de som gäller för transport.

text: Kommentar till 5.1

text: I lokal för hantering av organiska peroxider måste god ordning råda. Peroxiderna bör hållas åtskilda från andra brandfarliga varor, från explosiva varor samt från andra material som påverkar eller påverkas av peroxider. Peroxider skall förvaras vid föreskriven temperatur eller, om sådan inte angetts, alltid på ett svalt ställe. Om angivna kontroll- och nödtemperaturer överskrids måste erforderliga åtgärder vidtas. Instruktioner för anläggningens skötsel samt för nödsituationer skall finnas. Där större mängder peroxid förvaras bör förpackningarna staplas så att åtkomligheten för t.ex. värmeavgivning och vattensprinkling tillgodoses. Renhållningsrutiner och instruktioner för handhavande av spill bör ingå i

text: arbetsinstruktionen. Organiska peroxider förekommer förutom som enskilda peroxider också som blandningar av olika peroxider med vilkas hjälp stegvisa härdförlopp kan åstadkommas. Att blanda peroxider utgör tillståndspliktig tillverkning enligt 4.1 första stycket i dessa föreskrifter. Förpackningar med organiska peroxider skall hanteras så att de inte förorenas. Efter upptappning bör förpackning omedelbart åter förslutas.

text: Kommentar till 5.3

text: Beroende på peroxidens egenskaper skall utrymmet klassas antingen enligt Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1996:6

text: ) om klassning av riskområden vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor eller inspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1988:2

text: ) om klassning vid hantering av explosiv vara. Om mer än 500 kg peroxider av grupp I-III eller It-IIIt hanteras i en byggnad, bör den vara åskskyddad enligt svensk standard SS 421 08 22, (Potentialutjämning i riskområden med explosiv gasblandning), utgåva 1. Byggnad avsedd för tillverkning av organisk peroxid bör vara utförd i armerad betong eller material av motsvarande styrka och vara av lägst brandteknisk klass REIM 60. Lättvägg i lämplig verkansriktning bör finnas. Vid tillverkning av peroxid där uppenbar risk för explosion föreligger bör tillverkningen ske fjärrmanövrerat i förstärkt byggnad med lättvägg. I golv bör inte finnas lågpunkter där peroxid och andra ämnen kan ansamlas eller inneslutas. Peroxider får inte utsättas för direkt solljus.

text: Kommentar till 5.4

text: För peroxider av grupp IV gäller inte kraven på begränsning till 200 kg för förvaring i byggnad där hantering av peroxider förekommer. Organiska peroxider av grupp IV får förvaras tillsammans med andra kemikalier. Peroxidförråd bör vara utfört i betong, stålplåt eller liknande och vara i lägst brandteknisk klass REI 60. Golvet bör vara av betong med tät och slät yta som är lätt att hålla ren. Fönster bör inte finnas i förrådsbyggnaden. Om förvaringen gäller endast peroxider som inte behöver temperaturregleras bör förrådet ha nätförsedda ventilationsöppningar. Det bör finnas en avlastningsyta i en vägg med lämplig verkansriktning. Området utanför ett peroxidförråd skall vara fritt från brännbart material. Om förvarad peroxid har ett SADT på högst +50 °C (grupp It-IIIt), bör det finnas reservmöjlighet att kyla förrådet vid strömavbrott eller annan anledning till avbrott. Övervakning av temperaturen bör kunna ske genom alarmering till ständigt bemannad plats. Elkopplare, kylmaskiner och liknande bör vara placerade på utsidan av förrådsutrymme. Eventuella uppvärmningsanordningar bör vara skyddade med avbärare så att inga förpackningar kan placeras närmare än 30 cm från radiatorer. Anläggning bör vara dokumenterad, bl.a. bör det finnas en aktuell ritning över området inklusive avlopp. Om friliggande förrådsbyggnad innehåller flytande peroxid bör golvet vara svagt sluttande mot en uppsamlingsgrop. Gropen bör rymma 10 % av den i förrådet förvarade volymen peroxid, dock minst den största förpackningens volym. Utspilld peroxid kan tas om hand genom att spolas ned i gropen för att sedan avledas eller bortskaffas på annat sätt.

text: Om förrådet är utrustat med sprinkler kan gropen behöva anslutas till en större uppsamlingsbassäng dimensionerad med hänsyn till sprinklervattnet. Det kan på grund av frysnings- och separationsrisk vara olämpligt att förvara en icke temperaturkontrollerad peroxid i ett kylt förråd med minustemperatur.

text: Kommentar till 5.5

text: Med försäljningslokal avses lokal där peroxider exponeras och säljs direkt till kund. Hantering av större mängd än som anges i 5.5 är tillståndspliktig. Omtappning av organisk peroxid från en större originalförpackning till mindre förpackningar för försäljning är alltid tillståndspliktig, se 4.1 tredje stycket. För annan typ av hantering och för större mängd än 30 kg krävs tillstånd enligt kapitel 4. Tillståndspliktig hantering bör ske i brandavskilt EI 60-utrymme.

text: Kommentar till 5.7

text: Organiska peroxider bör hanteras endast i samband med den process de är avsedda för. Brutna förpackningar får ej återföras till förråd utan bör i stället förvaras i lämpligt utrymme i produktionsutrustningens närhet.

text: Kommentar till 5.8

text: Spill måste omedelbart tas om hand. Utspilld flytande organisk peroxid tas lämpligen om hand med hjälp av fasta inerta absorptionsmedel och fuktas i efterhand med vatten. Handskar och trasor får inte läggas tillsammans med peroxidavfall. För peroxidavfall bör det finnas ventilerade uppsamlingskärl i vilka inget annat får läggas. Det bör finnas ett kärl för varje typ av peroxid. Kärlet märks med beteckning för den peroxid det är avsett för. Kärl bör förvaras på ett lämpligt sätt avskilda från övrig peroxidhantering. Organiska peroxider som av någon anledning blivit obrukbara bör snarast tas om hand och eventuellt destrueras. Dessa peroxider bör förvaras så att de ej blandas med annat gods. Förpackningarna får inte lämnas utan förslutning.

text: Kommentar till 5.9

text: Kombinationsförpackningar kan förekomma i olika former som t.ex. färg, spackel och reparationssatser med peroxid och polyester. För dessa finns inga andra speciella förvaringsregler än att de inte bör förvaras tillsammans med peroxider av grupp I-III och It-IIIt i peroxidförråd. De kan däremot förvaras tillsammans med annan färg och spackel etc.

text: Kommentar till 6.1

text: Byggnad för hantering av organisk peroxid, med undantag för sådan som anges i 5.5, bör inte vara placerad i bostadsområde eller i närheten av samlingslokal, köpcentrum eller liknande. Hänsyn tas både till om brand kan spridas från byggnaden och om brand kan spridas till byggnaden (se bilaga 2 till dessa råd). Skydds- och säkerhetsavstånd i andra regler för brandfarliga och explosiva varor skall också beaktas.

text: Kommentar till 7.1

text: Byggnader bör vara tydligt märkta med triangulära skyltar enligt inspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1996:3

text: ) om förbudsanslag och varningsanslag samt om märkning av rörledningar vid hantering av brandfarliga varor. Om en vara besitter flera farliga egenskaper skall endast symbol för den största faran användas. Skyltarnas utseende framgår av omslagets utsida till dessa föreskrifter.

text: Kommentar till 8.1

text: Förpackningar som uppfyller FN-rekommendationerna uppfyller kraven i dessa föreskrifter.

text: Kommentar till 9.1

text: På varuinformationsblad eller på annat lämpligt ställe, t.ex. på förpackningen, anges gruppering enligt 3.1, förslagsvis enligt nedan.

text: Bestämmelser om varuinformationsblad finns i inspektionens föreskrifter

text: SÄIFS 1994:4

text: Det förekommer två olika märkningssystem; en transportmärkning vars etiketter är kvadratiska och ställda på sin spets och en överlåtelsemärkning vars farosymboler är kvadratiska men ställda på sin bas. Skyltarnas utseende framgår av omslaget till dessa föreskrifter. Bestämmelser om överlåtelsemärkning finns i inspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1995:5

text: ) om märkning av förpackningar m.m. med brandfarliga varor. Bestämmelser om transportmärkning finns bl.a. i Räddningsverkets transportföreskrifter (se avsnitt Bakgrund).

text: ERIK NILSSON

text: Bertil Lindeberg

text: REFERERADE FÖRESKRIFTER M.M. BILAGA 1

text: REIM XX Byggnadstekniska krav på brandmotstånd där "XX" avser en tidsfaktor i minuter. R avser bärförmåga, E täthet, I isolering och M mekanisk påverkan.

text: SÄIFS 1988:2

text: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om klassning vid hantering av explosiv vara

text: SÄIFS 1994:4

text: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om varuinformationsblad för brandfarliga och explosiva varor

text: SÄIFS 1995:5

text: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om märkning av förpackningar m.m. med brandfarliga varor

text: SÄIFS 1996:3

text: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om förbudsanslag och varningsanslag samt om märkning av rörledningar vid hantering av brandfarliga varor

text: SÄIFS 1996:5

text: Sprängämnesinspektionens förteckning över brandreaktiva varor

text: SÄIFS 1996:6

text: Sprängämnesinspektionens föreskrifter om klassning av riskområden vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor

text: SP Brand 127 Statens provningsanstalt. Brandprovningsmetod för väggar, utgåva 1

text: SS 421 08 22 Svensk standard. Potentialutjämning i riskområden med explosiv gasblandning, utgåva 1

text: SKYDDS- OCH SÄKERHETSAVSTÅND BILAGA 2

text: Skyddsavstånd

text: a = från byggnad där peroxid hanteras till bostadshus, skolbyggnad, sjukhus, hotell, varuhus, restaurangbyggnad, bibliotek, museum, utställningslokal, kyrka och annan byggnad med samlingslokal eller till byggnader inom ett industriområde som inte har att göra med peroxidhanteringen. b = från byggnad där peroxid hanteras till trafikled.

text: Säkerhetsavstånd

text: c = från peroxidförråd till annan hanteringsbyggnad för organisk peroxid eller mellan olika peroxidförråd. Anm. Brandsektionering av peroxidförråd med mellanväggar av armerad betong ger reducering av skydds- och säkerhetsavstånd under förutsättning att brand inte kan spridas mellan förrådsdsdelarna. Tabell 1 Grupp I och It

text: Avstånd i meter Mängd i kg

text: a b c

text: 200 - 50* 25 500 50* 25 1 000 50* 25 5 000 80 40 10 000 100 50 50 000 170 90 100 000 215 115 200 000 270 145 * Minimiavstånd 50 m är inte reducerbart. Vid beräkning av tabellens värden har en brinnhastighet av 600 kg/min tillämpats.

text: Tabell 2 Grupp II och IIt

text: Avstånd i meter Mängd i kg

text: a b c

text: 200 - 50* 25 25 500 50* 25 25 1 000 50* 25 25 5 000 50* 30 25 10 000 50* 35 25 50 000 80 55 40 100 000 100 70 50 200 000 130 90 65 * Minimiavstånd 50 m är inte reducerbart.

text: Tabell 3 Grupp III och IIIt

text: Mängd i kg Avstånd i meter

text: a b c

text: 200 - 25 5 10

text: Formler för beräkning av skydds- och säkerhetsavstånd

text: Nedanstående formler har använts för beräkning av tabellernas avståndsvärden. För gruppering av organiska peroxider används två olika metoder. Den ena är ett storskaligt brandprov som utförs utomhus och vars mått på brinnhastighet används för beräkning av avstånden för grupp I och It. Den andra metoden är laboratoriemetoden (se föreskrifternas bilaga 1) vars mått på brinnhastighet används för gruppering till grupp I och It. Den används dock inte för beräkning av avstånd för grupp I och It. Om brinnhastigheten för en peroxid är 140 kg/min eller mer för den storskaliga metoden och 2,2 kg/(min ⋅ m ) eller mer för laboratoriemetoden tillämpas automatiskt brinnhastigheten 600 kg/min, såvida inte den faktiska brinnhastigheten är känd.

text: Brinnhastighetens inverkan på avståndet

text: Antag att avståndet mellan en peroxidhantering på 5 000 kg och t.ex. en bostad skall fastläggas. För en peroxid vars brinnhastighet sätts till 600 kg/min blir avståndet 75 m.

text: Om i stället brinnhastigheten för samma peroxid bestäms till 150 kg/min blir avståndet 40 m. Minimiavståndet är dock i detta fall 50 m varför det formelberäknade värdet inte gäller. B = brinnhastighet i kg/min, M = massa i kg

text: Grupp I och It

text: SKYDDSAVSTÅND

text: Kolumn a

text: Minimiavstånd 50 m. Ej reducerbart. 1/2 1/3 0,19 x B x M

text: Kolumn b

text: 1/2 1/3 0,10 x B x M SÄKERHETSAVSTÅND

text: Kolumn c

text: 1/2 1/3 0,10 x B x M

text: Grupp II + IIt

text: SKYDDSAVSTÅND

text: Kolumn a

text: Minimiavstånd 50 m. Ej reducerbart. 1/5 M är högst 10 000 men mer än 200 7,5 x M 1/3 M är högst 200 000 men mer än 10 000 2,2 x M

text: Kolumn b

text: 1/5 M är högst 10 000 men mer än 200 5,1 x M 1/3 M är högst 200 000 men mer än 10 000 1,5 x M SÄKERHETSAVSTÅND

text: Kolumn c

text: 1/3 1,1 x M

text: Grupp III och IIIt

text: För grupp III och IIIt finns inga formler för beräkning av skydds- och säkerhetsavstånd. Värdena är baserade på erfarenhet.

text: Reducering av skyddsavståndet för grupp I och It samt II och IIt

text: 1. Skyddsavståndet enligt tabellerna 1 och 2 får reduceras med nedan angivna procentsatser om samtliga följande fyra villkor är uppfyllda

text: a. om det finns en avlastande vägg utan öppningar i lämplig verkansriktning, b. övriga väggar är utformade enligt SP Brand 127 (minst REIM 90 och bibehållande av viss mekanisk styrka efter brandprov), c. taket motsvarar lägst brandteknisk klass REIM 90 och d. avståndet mellan gods och tak är minst 1 m.

text: 50 % för mängder t.o.m. 5 000 kg 40 % för mängder över 5 000 kg t.o.m. 20 000 kg 30 % för mängder över 20 000 kg t.o.m. 50 000 kg 20 % för mängder över 50 000 kg

text: 2. Inga skyddsavstånd till trafikled krävs för mängder upp till 10 000 kg om det finns en brandmur i lämplig verkansriktning. För mängder över 10 000 kg får skyddsavståndet under samma omständigheter minskas med 40 m.

text: Anm. Reducering av skydds- och säkerhetsavstånd kan också övervägas efter samråd med SÄI om t.ex. sprinkler installeras.


title: Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SÄIFS 1998:5) om tankstationer Sprängämnesinspektionens föreskrifter om tankstationer för metangasdrivna fordon

text: Kap. 1 Tillämpningsområde

text: 1.1 Dessa föreskrifter omfattar tankstationer för metangasdrivna fordon.

text: Kap. 2 Definitioner och förkortningar

text: 2.1 I dessa föreskrifter och tillhörande allmänna råd har följande uttryck nedan angiven betydelse. ackrediterat kon- Organ som i enlighet med lagen (

text: ) om teknisk trollorgan i tredje- kontroll ackrediterats för kontroll av objekt eller system.

text: partsställning

text: kompressor Maskin för komprimering av gas. kompressorstation Anordning som innehåller kompressor med tillhörande utrustning. tankstation Anordning som innehåller kompressorstation, gaslager och tankningsanordning för fordon.

text: Kap. 3 Konstruktionskrav

text: 3.1 Skydd mot för högt tryck

text: 3.1.1 Tankstation skall vara så konstruerad att fordonstankarna inte kan utsättas för otillåtet tryck under tankning. Dessutom skall konstruktionen minimera risken för att otillåtet tryck uppstår i fordonstankarna under normal drift.

text: 3.2 Skydd mot luftinträngning

text: 3.2.1 Kompressorstation skall vara så konstruerad att kompressorn inte suger in luft i gasledningen.

text: 1 Jfr

text: rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983

text: om informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8, Celex 383L0189), senast ändrat genom

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 94/10/EG

text: (EGT nr L 100, 19.4.1994, s. 30, Celex 394L0010).

text: 3.3 Skydd mot våt eller förorenad gas

text: 3.3.1 Tankstation skall vara så konstruerad att fordonets tankar inte tillförs korrosiva ämnen under tankning.

text: 3.4 Skydd mot gasutströmning

text: 3.4.1 Tankstation skall vara så konstruerad att - ingen del av slangen släpar i marken och - gasen inte strömmar ut om fordonet körs från tankningsplatsen utan att slangen är losskopplad.

text: Kap. 4 Kontroll

text: 4.1 Allmänna bestämmelser

text: 4.1.1 Tankstation får inte tas i drift eller drivas utan att ha genomgått installationskontroll respektive återkommande kontroll av ackrediterat kontrollorgan i tredjepartsställning och därvid befunnits uppfylla kraven i 3.1.1 och 3.2.1. Tiden mellan kontrollerna får inte överstiga tre år.

text: 4.2 Installationskontroll

text: 4.2.1 Installationskontroll skall omfatta - schemagranskning med avseende på säkerhetsutrustning, - funktionsprov av säkerhetsutrustning, och - utfärdande av kontrollintyg.

text: 4.3 Återkommande kontroll

text: 4.3.1 Återkommande kontroll skall omfatta - funktionsprov av säkerhetsutrustning och - utfärdande av kontrollintyg.

text: Kap. 5 Dispenser

text: 5.1 Sprängämnesinspektionen får, om skäl föreligger, medge undantag från dessa föreskrifter.

text: Kap. 6 Ansvar

text: 6.1 Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelse av dessa föreskrifter finns i lagen (

text: ) om brandfarliga och explosiva varor.

text: Övergångsbestämmelser

text: 1. Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 september 1998 men får tillämpas omedelbart. 2. Tankstation som före den 1 september 1998 beviljats tillstånd till hantering av brandfarlig gas skall uppfylla kraven i dessa föreskrifter senast den 1 juli 1999.

text: ERIK NILSSON Lars Synnerholm

text: Sprängämnesinspektionen Allmänna råd

text: TANKSTATIONER FÖR METANGASDRIVNA FORDON

text: Allmänna råd till Sprängämnesinspektionens föreskrifter (

text: SÄIFS 1998:5

text: ) om tankstationer för metangasdrivna fordon

text: utfärdade den 16 juni 1998.

text: Bakgrund

text: Metangasdrivna fordon saknar i hela världen skydd mot för högt tryck i tankarna. Skyddet mot överfyllning av fordonstankarna finns därför i tankstationerna i stället. Utöver skyddet mot direkt överfyllning har länder med kallt klimat behov av temperaturkompenserad fyllning för att hindra för högt tryck vid temperaturstegring. Ledande på området är Kanada vars erfarenheter ligger till grund för internationell standardisering.

text: Dessa regler har i så stor utsträckning som möjligt anpassats till kommande internationella eller europeiska standarder.

text: Kommentar till kap. 1

text: Fordonet och dess tankar regleras inte i dessa föreskrifter. De ingår i Vägverkets och Arbetarskyddsstyrelsens ansvarsområden.

text: Med metangas avses t.ex. naturgas och biogas. Även andra föreskrifter från Sprängämnesinspektionen är tillämpliga på tankstationer, t.ex. - brandfarlig gas i lös behållare (

text: SÄIFS 1995:2

text: ), - tillstånd till hantering av brandfarliga gaser och vätskor (

text: SÄIFS 1995:3

text: ), - förbuds- och varningsanslag samt märkning av rörledningar vid hantering av brandfarliga varor (

text: SÄIFS 1996:3

text: ), - klassning av riskområden vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor (

text: SÄIFS 1996:6

text: ), - naturgas (

text: SÄIFS 1996:8

text: ), och - cisterner, gasklockor, bergrum och rörledningar för brandfarlig gas (

text: SÄIFS 1997:6

text: Svenska Gasföreningens rapport med anvisningar för Tankstationer för metangasdrivna fordon anger ett sätt att uppfylla kraven i dessa föreskrifter.

text: Tankstationens tryckkärl, och i de flesta fall rörledningar, omfattas av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om tryckkärl.

text: Tankstationer för motorgas (gasol) omfattas av Sprängämnesinspektionens föreskrifter (SIND-FS 1980:4) om utförande och skötsel av motorgasstationer.

text: Kommentar till 3.1

text: Föreskrifterna är i första hand avsedda att hindra otillåtet tryck till följd av förhöjd omgivningstemperatur eller för högt fyllningstryck. De omfattar tankstationer för långsamtankning, snabbtankning eller bådadera. Temperaturkompenserat

text: fyllningssystem, mekaniskt eller elektroniskt, uppfyller kravet. Fyllningssystemet anses inte säkert om ett fel i detta kan leda till en farlig situation, t.ex. för högt fyllningstryck. Då kravet gäller konstruktionen av tankstationen får skyddet inte vara manuellt.

text: Begränsningar enligt kanadensiska regler anses vara ett godtagbart sätt att uppfylla o kravet på skydd mot för högt tryck. Kanadensiska regler anger 200 bar vid 15 C, dock högst 260 bar vid tankningen. Gränsvärdet 260 bar sätts vanligen med en säkerhetsventil.

text: o För att uppnå samma gasmängd som vid 200 bar och 15 C är det nödvändigt att fyllningen regleras till ett - lägre tryck vid långsamtankning i kyla och - högre tryck vid snabbtankning. Se figur 1.

text: p

text: 260 bar

text: 200 bar

text: t o 15 C Figur 1

text: Fordonets tankar regleras av Vägverket och Arbetarskyddsstyrelsen (ASS). Tryckkärl skall kunna motstå det högsta tryck de kan utsättas för. Fordonets tankar måste därför enligt ASS föreskrifter om tryckkärl vara beräknade för 260 bar.

text: Fordon vars tankar inte är beräknade för 260 bar får inte tanka på tankstationerna om inte särskilda åtgärder är vidtagna för att motverka riskerna. Åtgärderna får, av samma skäl som ovan, inte vara manuella. Exempel på åtgärd kan vara att förse fordonet med tryckbegränsningsventil och säkerhetsventil för läckflöde.

text: Dessa föreskrifter är inte avsedda att skydda mot förhöjt tryck på grund av brandpåverkan i fordonet. Sådant skydd regleras i Vägverkets föreskrifter (

text: VVFS 1997:3

text: ) om fordon med bränslesystem för komprimerad natur- och biogas.

text: Kommentar till 3.2

text: Gas och luft får inte tillåtas bilda explosiv gasblandning i ledningar och tryckkärl. Start och stopp av kompressorn är den känsligaste delen av driften i det avseendet. I väntan på europastandarder är nedanstående exempel, hämtade från Nya Zeeland, ett godtagbart sätt att uppfylla kravet: Luft anses hindrad att sugas in t.ex. om 1. tiden mellan det att kompressorn startar och inloppsventilen öppnar är högst fem sekunder, 2. inloppsventilen är öppen tills dess kompressorn helt slutat rotera, 3. ledning med öppen ände har backventil eller säkerhetsventil, och

text: 4. drift- och skötselinstruktionerna innehåller de uppgifter som behövs för att säkerställa funktionerna under anläggningens livstid.

text: Kommentar till 3.3

text: Kravet på skydd mot våt eller förorenad gas innebär att tankstationen måste ha utrustning som säkerställer att gasen har det innehåll som tankarna är avsedda för. Då kravet gäller konstruktionen av tankstationen får skyddet inte vara manuellt. Om stationen får sin gas levererad i behållare anses kravet uppfyllt om - motsvarande utrustning finns där gasen fylls på behållarna och - tankstationens utrustning säkerställer att inget tillförts.

text: Begränsningar av vatteninnehåll enligt kommande europastandarder anses vara en godtagbar nivå för att uppfylla kravet på skydd mot fuktig gas. Förslaget som bygger på 3 kanadensiska erfarenheter anger vatteninnehållet till mindre än 32 mg/m motsvarande o daggpunkten –9 C eller lägre vid 200 bar. Svenska tankstationer har i dag vanligen betydligt lägre värden.

text: Begränsningar av andra ämnen enligt kommande europastandarder anses vara en godtagbar nivå för att uppfylla kravet på skydd mot förorenad gas. Förslaget anger - svavelväte och andra lösliga sulfider mindre än 23 mg/m och - volymhalt syre mindre än 1 %.

text: Halterna mäts i regel kontinuerligt. I tankstationer där inkommande gas innehåller bråkdelar av den tillåtna halten av ett ämne mäts vanligen dess halt en gång om året.

text: Kommentar till 3.4

text: Slangar som sitter i en båge och därvid når fordonet uppifrån uppfyller kraven i första strecksatsen, likaså slangar med nötningsskydd. Slangar med slangbrottsventil uppfyller kravet i andra strecksatsen.

text: Kommentar till kap. 4

text: Kontroll enligt kap. 4 görs vanligen samtidigt med övrig kontroll, t.ex. för tankstationens tryckkärl vid kontrollen enligt Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om tryckkärl.

text: Kommentar till övergångsbestämmelserna

text: Föreskrifterna innehåller inget undantag för redan driftsatta tankstationer. Kraven gäller alltså även de tankstationer som redan finns.

text: ERIK NILSSON Lars Synnerholm