title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om berg- och gruvarbete samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna ISBN 978-91-7930-525-3 ISSN 1650-3163

text: Arbetsmiljöverket föreskriver följande med stöd av 18

text: arbetsmiljöförordningen (1977:1166)

text: och beslutar följande allmänna råd.

text: Syfte

text: Syftet med föreskrifterna är att förebygga ohälsa och olycksfall vid berg- och gruvarbete.

text: Tillämpningsområde

text: Dessa föreskrifter gäller berg- och gruvarbete och prospektering efter malm och mineral. För prospekteringsarbeten som inte är berg- eller gruvarbete gäller endast föreskrifterna i 26 §.

text: 1 Jfr följande direktiv –

text: rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992

text: om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatser för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet enligt artikel 16.1 i d-irektiv 89/391 EEG) (EGT nr L 348, 28.11.92 s. 1, Celex 31992L0085), och –

text: rådets direktiv 92/91/EEG av den 3 november 1992

text: om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom den del av utvinningsindustrin som utnyttjar borrning (elfte särdirektivet enligt

text: artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG

text: ) (EGT nr L 348, 28.11.92 s. 9, Celex 31992L0091) och –

text: rådets direktiv 92/104/EEG av den 3 december 1992

text: om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord (tolfte särdirektivet enligt

text: artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG

text: ) (EGT nr L 404, 31.12.92 s. 10, Celex 31992L0104).

text: Föreskrifterna gäller inte arbete i färdigställda och inredda bergrum och berganläggningar.

text: Jfr följande direktiv –

text: om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatser för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391 EEG) (EGT nr L 348, 28.11.92 s. 1, Celex 31992L0085),och –

text: artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG

text: artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG

text: Undersökning och riskbedömning

text: Innan berg- och gruvarbete påbörjas ska en undersökning och riskbedömning utföras som särskilt beaktar geologiska, bergtekniska, bergmekaniska och andra förhållanden i den omfattning som behövs för en planering som gör det fortsatta arbetet säkert. Riskbedömningen ska vara skriftlig. I områden under jord med höga bergspänningar ska undersökningen och riskbedömningen även innefatta en analys av bergspänningarna i syfte att få fram underlag för att planera lämplig profil och storlek på orten, tunneln eller annat bergutrymme.

text: Åtgärder

text: Allmänt

text: Arbetsmetoder och utrustning ska väljas som förebygger ohälsa och olycksfall orsakade av t.ex. luftföroreningar, syrebrist, buller, vibrationer, otillräcklig belysning eller olämpliga arbetsställningar och arbetsrörelser under arbete. Motorer som inte avger förbränningsgaser till omgivningen ska i möjligaste mån användas under jord.

text: Berg- och gruvarbetet ska vid projektering och utförande tidsplaneras så att

text: allt sådant arbete kan utföras på ett omsorgsfullt och säkert sätt.

text: De som arbetar ska ha tillräckliga kunskaper om utrymning, farligt område, lokala trafik- och arbetsmiljöregler samt andra förhållanden såsom dolor och stenfall på arbetsstället för att kunna undvika ohälsa och olycksfall.

text: Vid planering och utförande av arbetet ska möjligheten till kontakt med andra människor beaktas. Personlig kontakt eller annan kommunikation med andra människor ska hållas regelbundet. Om personlig kontakt inte är möjlig ska trådlös kommunikation finnas.

text: Skyddshjälm med hakrem, skyddsskor med skyddståhätta och spiktrampskydd samt varselklädsel ska användas, såvida inte riskbedömningen visar att det är uppenbart onödigt. Annan personlig skyddsutrustning ska användas i den utsträckning som arbetsförhållandena kräver. Den som arbetar under jord ska medföra bärbar lampa.

text: Platser där personer regelbundet uppehåller sig och där det under mörker finns risk för att fordon kolliderar, personer störtar ned i schakt, faller till lägre nivå eller där det finns risk för andra händelser som kan orsaka olycksfall, ska vara markerade och tillräckligt belysta.

text: Ventilation

text: Behovet av ventilation ska bedömas och dokumenteras innan arbetet påbörjas. Om ventilation behövs ska ventilationssystemets utformning planeras och dokumenteras innan arbetet påbörjas. Ventilationssystemet ska dimensioneras så att luftkvaliteten i vistelsezonen blir tillfredsställande. Huvudfläktarnas luftflöde och tryckuppsättning ska mätas kontinuerligt. Larm ska finnas som indikerar oförutsedda stopp i fläktsystemet.

text: Fjärrstyrning

text: Styrsystem för fjärrstyrda och automatiska utrustningar ska hanteras och underhållas så att funktionerna som avser personsäkerhet upprätthålls.

text: Vid olycksfall eller tillbud som misstänks bero på felfunktion i styrsystemet ska en särskild utredning göras för att finna felfunktionen. Utredningen ska dokumenteras skriftligt och åtgärder vidtas för att förebygga olycksfall eller tillbud.

text: När fjärrmanövrerade fordon eller utrustningar är i bruk inom ett arbetsställe ska detta vara avstängt för obehöriga.

text: Fordon

text: Dieselmotorer som regelbundet används under jord ska fortlöpande undersökas beträffande avgasernas halter av kolmonoxid och partiklar (svärtning). Motorerna ska vid behov justeras. Motorerna ska även undersökas, åtgärdas och hållas rena för att minska brandrisken.

text: Bensin, etanol eller gas får inte användas som bränsle för förbränningsmotorer under jord. Utryckningsfordon får vara bensin-, etanol- eller gasdrivna.

text: I fordon och maskiner som nyttjas under jord ska finnas tillräckligt många flyktfilter för det antal personer som kan transporteras i fordonet eller maskinen. Flyktfilter ska förvaras på ett sådant sätt att de inte skadas, är lättåtkomliga samt hålls rena och funktionsdugliga. Flyktfilter kan även vara personliga.

text: Personer får transporteras med fordon eller maskiner endast på särskilda passagerarplatser.

text: På arbetsställen som inte säkrats mot stenfall ska personer som arbetar med fordon eller maskiner skyddas mot fallande sten.

text: Ett fordon som används under jord ska ha belysning med för ändamålet tillräcklig ljusstyrka.

text: Operatörer av maskiner och fordon som används i berg- och gruvarbete ska vara utbildade för uppgiften att använda maskinerna och fordonen i dessa miljöer. Utbildningen ska vara dokumenterad.

text: Transportvägar och tippställen

text: På arbetsställen som omfattas av dessa föreskrifter och där fordons-trafik förekommer ska det finnas trafikregler för att främja trafiksäkerheten.

text: Av fordon trafikerade utrymmen under jord ska vara tillräckligt stora för den trafik som förekommer och utförda så att riskerna för kollision, påkörning, vältning eller nedstörtning minimeras. Där gångtrafik regelbundet förekommer ska det normalt finnas ett särskilt utrymme för de gående. Utrymmet ska minst vara 1,0 meter brett och 2,1 meter högt. Om detta inte går att ordna ska särskilda åtgärder vidtas för att skydda de gående.

text: Vägbanor under och ovan jord ska hålla god standard. Där det finns risk

text: för att fordon eller maskiner störtar ned eller välter ska effektiva förebyggande skyddsåtgärder vidtas.

text: Tillfälliga tillträdesvägar till arbetsställen ovan jord där berg- eller gruvarbete förekommer ska vara så utförda och beskaffade att de kan nyttjas för trafik med borraggregat och andra fordon utan risk för föraren.

text: Vid tippställen ska det finnas en barriär som förhindrar att fordon kör utför tippen.

text: Prospektering

text: Vid prospekteringsarbeten, ovan och under jord, samt vid geotekniska arbeten, som kan innebära risker för personskador ska det finnas kommunikationsmedel tillgängliga som medger tillförlitlig kontakt med de arbetstagare som är sysselsatta med sådant arbete.

text: Radon

text: Låg radon- och radondotterhalt ska eftersträvas på alla arbetsställen under jord. Förekomsten av radon eller radondöttrar under jord ska undersökas 1 så snart nytt bergutrymme skapats där personer vistas varaktigt, eller 2 vid ändrade förhållanden som kan påverka radon- eller radondotterhalten. Överträdelse av bestämmelsen i andra stycket kan medföra böter, se 53 §.

text: En undersökning enligt 27 § ska innefatta mätning av radon- eller radondotterhalt om det inte klart framgår att radonhalten understiger 400 Bq/m luft eller att radondotterhalten understiger 200 Bq/m luft. Återkommande mätningar ska därefter utföras med högst ett års mellanrum. Ett mätprotokoll ska upprättas vid varje mätning. Överträdelse av bestämmelserna kan medföra böter, se 53 §.

text: Utrymning, undsättning och brandskydd

text: Vid varje arbetsställe som omfattas av dessa föreskrifter ska det finnas utrymningslarm vid inträffad brand, inträffat ras eller annan seismisk händelse samt vid utsläpp av skadliga gaser.

text: Ett arbetsställe under jord ska normalt ha minst två av varandra oberoende utrymningsvägar. Om detta inte går att ordna ska åtgärder vidtas som gör säker undsättning eller utrymning möjlig. Mobila eller fasta räddningskammare ska finnas där så erfordras. Utrymningsvägarna får inte vara blockerade och ska vara

text: tydligt markerade.

text: För arbetsställe under jord samt för gruvor, bergtag, dagbrott och stenbrott ska det finnas en skriftlig handlingsplan för åtgärder vid olyckshändelse. Handlingsplanen ska vara lätt tillgänglig. Planen ska uppdateras vid förändringar på arbetsstället. Utrymning från arbetsställen under jord ska övas regelbundet, dock minst en gång per år. Uppgifter om hur många personer som befinner sig under jord och var dessa befinner sig ska finnas tillgängliga så att eventuella nödställda kan lokaliseras och räddningsåtgärder genomföras.

text: På arbetsställen under jord ska brandbelastningen vara så låg som möjligt. Brandfarliga och explosiva varor ska hanteras och förvaras så att risken för brand eller explosion minimeras.

text: Installationer av ledningar för tryckluft, vätska eller elektricitet ska vara utförda så att olycksfall förebyggs vid eventuella skador eller brott på ledningarna.

text: Under jord ska sådana åtgärder vara vidtagna att bränder kan bekämpas snabbt och effektivt och så att spridning av brandgaser effektivt förebyggs eller kontrolleras. Brandbekämpningsutrustning, inklusive handbrandsläckare, ska finnas på motordrivna fordon och maskiner.

text: Borrning i berg

text: Vid bergborrning ska uppkomst och spridning av damm förebyggas.

text: Åtgärder ska vidtas som förebygger risken för att någon borrar i odetonerat sprängmedel (dolor). Bergytan ska rensas noggrant innan nya borrhål ansätts.

text: Bergborraggregat ska förankras på lutande underlag om det finns risk för att aggregatet börjar glida. Ska aggregatet förflyttas på sådant underlag ska förflyttningen kunna genomföras utan risk för operatören.

text: Vid borrning med bergborraggregat får endast i undantagsfall någon annan än operatören vistas intill aggregatet. Vid horisontell eller uppåtriktad borrning får under drift ingen vistas framför aggregatet.

text: Åtgärder ska vidtas så att den som arbetar på manöverplatsen till

text: bergborraggregatet skyddas mot stenkastning från en påborrad detonerande dola och om risk föreligger, mot fallande sten.

text: När en pall, belägen ovan jord, har en pallhöjd som överstiger tio meter ska hålavvikelsen i borrhålen i de två främre hålraderna normalt kontrolleras. Kontrollen ska utföras på ett sådant sätt att den ger kännedom om den faktiska försättningen för varje borrhål i dessa hålrader.

text: Där det finns risk för personskador vid fall över pallkant ska lämpliga skyddsåtgärder vidtas.

text: Skuthantering, krossning och mekanisk demolering av berg

text: När hydraulhammare eller annan utrustning används för att sönderdela skut eller fast bergyta ska åtgärder vidtas för att skydda de som arbetar från damm och detonerande dolor samt förhindra att de träffas av stenkastning.

text: Vid krossning av berg ska uppkomst och spridning av damm förebyggas.

text: Åtgärder ska vidtas så att den som arbetar på eller intill krossanläggningen skyddas mot stenkastning från en detonerande dola.

text: Lastning av berg och annat material

text: Berg och annat material ska hanteras så att uppkomst av vattenlås eller häng motverkas. Om sådana misstänks ska farozonen utrymmas. Utlastning eller dränering ska därefter ske från en säker plats.

text: Vid maskinell lastning av sprängt berg ska åtgärder vidtas så att maskinoperatören skyddas mot stenkastning från en detonerande dola.

text: Bergbesiktning, skrotning och bergförstärkning

text: Bergbesiktning, skrotning och bergförstärkning samt efterkontroll ska utföras efter sprängning i den omfattning som behövs för att hindra stenfall och ras. Vid behov ska tak och väggar förstärkas ända fram till stuffen (ortgaveln) efter varje sprängning. Mekaniserad skrotning ska alltid eftersträvas. Under arbete med skrot-aggregat ska operatören skyddas mot fallande sten. Vid bergbesiktning och vid manuell skrotning ska berget vara rengjort och väl belyst och arbetsstället fritt från störande buller.

text: På arbetsställen som omfattas av dessa föreskrifter ska en eller flera

text: personer med ansvar för bergbesiktning, skrotning och bergförstärkning utses och ansvarsområden för dessa anges. Detta gäller inte arbetsställen ovan jord om risken för personskador på grund av fallande sten är ringa. Dessa utsedda personer ska utföra bergbesiktning, skrotning och bergförstärkning inom sitt ansvarsområde. Om det finns risk för fallande sten eller ras ska området stängas av till dess att risken undanröjts. De ansvariga ska ha erfarenhet av bergbesiktning och skrotningsarbete och därutöver kunskaper i bergförstärkning. Manuell skrotning ska utföras av eller tillsammans med en person som har erfarenhet av arbete med skrotning och bergförstärkning.

text: Underhåll och besiktning av bergutrymme

text: Innan ett bergutrymme som omfattas av dessa föreskrifter tas i bruk ska bergbesiktning utföras. Återkommande besiktning ska sedan utföras med tidsintervall som bestäms utifrån resultatet från föregående besiktning. Vid behov ska bergförstärkning eller andra skadeförebyggande åtgärder snarast vidtas.

text: Gruvhissar

text: Gruvhissar, räddningshissar och schakthängställningar ska vara installerade och utförda så att de kan användas med betryggande säkerhet.

text: Gravida och ammande arbetstagare

text: En arbetstagare som är gravid eller ammar och har underrättat arbetsgivaren om detta får inte sysselsättas i gruvarbete under jord, om en bedömning har visat att arbetet kan innebära risk för skadlig inverkan på graviditeten, amningen eller medföra annan ohälsa. Överträdelse av denna bestämmelse kan medföra böter, se 53 §.

text: Samordning mellan flera arbetsgivare

text: Den som är samordningsansvarig enligt

text: 3 kap. 7 d § arbetsmiljölagen

text: på ett arbetsställe som omfattas av dessa föreskrifter ska upprätta ett särskilt dokument som anger målen för samordningen samt de åtgärder och metoder som används för att genomföra den. Överträdelse av denna bestämmelse kan medföra böter, se 53 §.

text: Bestämmelser om straff

text: Bestämmelserna i 27 § andra stycket och 28 § utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap. 3 § andra stycket arbetsmiljölagen (1977:1160)

text: . Bestämmelsen i 51 § utgör

text: föreskrifter enligt

text: 4 kap. 6 § samma lag

text: . Bestämmelsen i 52 § utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap. 8 § andra stycket samma lag

text: . Brott mot nu nämnda föreskrifter kan enligt

text: 8 kap. 2 § första stycket samma lag

text: medföra böter.

text: Denna författning träder i kraft den 1 december 2010 då Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 2003:2

text: ) om bergarbete ska upphöra att gälla.

text: BERNT NILSSON

text: Jan Westman Anna Middelman

text: Arbetsmiljöverkets allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om berg- och gruvarbete

text: Arbetsmiljöverket meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av verkets föreskrifter

text: AFS 2010:1

text: om berg- och gruvarbete. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna (till exempel upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven eller visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt) och att ge rekommendationer, bakgrundsinformation och hänvisningar. Arbetsmiljöverket hette tidigare Arbetarskyddsstyrelsen.

text: Kommentarer till enskilda paragrafer

text: Till 2 § Föreskrifterna gäller allt arbete som en arbetstagare utför för en arbetsgivares räkning. Det beror på att föreskrifterna grundar sig på

text: arbetsmiljölagen (1977:1160)

text: och har samma tillämpningsområde som lagen. Med arbetstagare likställs den som genomgår utbildning, den som utför anvisat arbete under vård i anstalt och värnpliktiga och andra som har totalförsvarsplikt

text: eller civil tjänsteplikt. I första hand är det arbetsgivaren som ansvarar för att kraven uppfylls. Arbetsgivaren kan vara en juridisk eller en fysisk person. Med arbetsgivare jämställs i föreskrifterna den som anlitar inhyrd arbetskraft för att utföra arbete i sin verksamhet. Föreskrifterna gäller i tillämpliga delar även för arbete som en arbets-givare själv utför. Detsamma gäller när två eller flera för gemensam räkning yrkesmässigt driver verksamhet utan att ha arbetstagare anställd, dock inte om verksamheten bedrivs endast av medlemmar av samma familj. Den som ensam eller gemensamt med familjemedlem driver yrkesmässig verksamhet utan anställd, är skyldig att följa föreskrifterna i fråga om teknisk anordning och ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, samt beträffande gemensamt arbetsställe. När det gäller arbete som omfattas av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete gäller dock ett utvidgat ansvar för ensam- och familjeföretagare. En grundläggande bestämmelse om detta finns i 2 § Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete (

text: AFS 1999:3

text: ). Se även kommentaren till den paragrafen. Berg- och gruvarbete omfattar bland annat: – tillredning och brytning av malmer och industrimineral i gruvor, dagbrott, stenbrott och bergtag, – brytning av berg genom borrning, sprängning eller mekanisk fragmentering, – bergbesiktning, skrotning och olika förstärkningsarbeten som bergbultning, nätning och injektering, – betongsprutning, – undersökningsborrning och diamantborrning, – lastning, transport och deposition av det brutna berget, – krossning och siktning av bergmassor, – drivning av tunnlar, schakt och bergrum, – installations-, service- och underhållsarbete i icke färdigställda bergutrymmen. Vid berg- och gruvarbete är även ett antal av Arbetsmiljöverkets övriga föreskrifter tillämpliga t.ex. föreskrifterna om hygieniska gränsvärden och åtgärder mot luftföroreningar, föreskrifterna om användning av arbetsutrustning m.fl. När bergarbete ingår som en del av byggnads- eller anläggningsarbete (ej utvinning), så gäller även Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete. Observera bl.a. kraven på förhandsanmälan, arbetsmiljöplan och dokumentation som anges i nämnda föreskrifter. Arbeten i färdigställda och inredda bergrum samt berganläggningar under jord, t.ex. ledningscentraler, försvarsanläggningar, kraftstationer, civilförsvarsanläggningar, parkeringsanläggningar, tunnelbanor och dylikt, är inte

text: att betrakta som berg- eller gruvarbete. Andra stycket i 2 § klargör detta. För sådana arbeten gäller andra av Arbetsmiljöverket utfärdade föreskrifter, t.ex. föreskrifterna om arbetsplatsens utformning m.fl. Som berganläggning definieras bergutrymme utsprängt i berg med eller utan bergtäckning, exempelvis kraftverk, reningsverk med tillhörande tunnelsystem, verkstäder, civilförsvarsanläggningar och militära anläggningar.

text: Till 3 § Riskbedömningen som föreskrivs i denna paragraf ska ses som en komplettering och ett förtydligande av de krav som finns i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete.

text: Riskbedömning

text: Med riskbedömning avses en bedömning av risken för olycksfall eller ohälsa i en risksituation i syfte att avgöra om åtgärder behövs för att reducera risker. Riskbedömning omfattar i det enklare fallet en identifiering av riskkällor och en uppskattning av risker. Det är angeläget att det i riskbedömningen även tas hänsyn till arbetstagare som kan vara särskilt känsliga eller löpa särskilda risker för ohälsa eller olycksfall. Det kan gälla t.ex. gravida eller ammande arbetstagare, minderåriga eller arbetstagare med vissa medicinska tillstånd. Information om sådana risktillstånd finns bl.a. i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om kvarts och i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om buller respektive vibrationer. I dessa föreskrifter ställs också krav på medicinska kontroller.

text: Riskanalys

text: I komplicerade fall kan särskilda metoder behövas för riskanalys. Med riskanalys avses en mer ingående riskbedömning, en systematisk identifiering av riskkällor samt en uppskattning av vad dessa risker innebär för hälsa, miljö eller egendom. Riskanalys är ett metodiskt arbetssätt, där man i första hand använder väl beprövade metoder för riskanalys. Riskanalysen omfattar huvudsakligen följande steg: – Definition av objekt som ska analyseras. – Insamling och hantering av data. – Identifiering av riskkällor. – Riskuppskattning. Definition av objekt som ska analyseras är viktigt för en entydig bedömning av vad som ska analyseras. Analysobjektet kan avgränsas geografiskt, funktionellt, tekniskt eller organisatoriskt efter behov. Vid insamling och hantering av data för riskanalysen är det viktigt att ta med all information som i något väsentligt avseende bidrar till att identifiera riskkällorna.

text: Identifiering av riskkällor innebär att sammanställa och karakterisera olika faktorer som kan utlösa risker eller bidra till att risker uppstår. Olika risker som sammanhänger med riskkällor identifieras och karakteriseras, men även sannolikheten att risker utlöses och olika konsekvenser därav bedöms. Riskuppskattning innebär att riskfaktorerna uppskattas kvalitativt (skador, kategorier e.dyl.) eller kvantitativt (felsannolikheter, felfrekvenser, hälsoeffekter m.m.). Riskfaktorerna sammanställs sedan till ett mått på risken. Det är vanligt att risken uttrycks som produkten eller summan av riskfaktorer. Vid riskanalys bör man arbeta stegvis. Först används mer grova och övergripande metoder för att identifiera och ringa in problemområden. Därefter används efter behov metoder med olika inriktningar och större detaljeringsgrad för närmare analys. Väl beprövade riskanalytiska metoder som kan tillämpas är grovanalyser som t.ex. Preliminär riskanalys (PAH), What If-analys eller mer detaljerade metoder som HazOp (Hazard and Operability Studies), Energianalys, Feleffektsanalys (FMEA/FMECA) och Felträdsanalys. En geologisk undersökning kan bestå av studier av geologiska kartor, bergmekaniska beräkningar, markobservationer, djupundersökningar samt sammanställning av erfarenheter från liknande bergarbeten. Undersökningarna kan ge information om mäktighet och egenskaper hos överliggande marklager, grundvattennivå, bergart, bergmassans svaghetszoner, vatten-föring, förekomst av radioaktiva ämnen m.m. Djupundersökning utförs normalt genom diamantborrning, d.v.s. undersökningsborrning eller genom seismiska metoder. Undersökning kan också innebära driftsundersökningar genom att man kontinuerligt noterar förändringar i bergsammansättning och eventuella rörelser i berget samt förekomst av svaghetszoner.

text: Höga bergspänningar

text: Gruvindustrin och anläggningsindustrin är föremål för teknisk omdaning. Nya maskintyper i kombination med utveckling av sprängmedelsteknologi ger allt bättre förutsättningar för rationell drift. Storskalighet, automation och ökat djupgående i gruvorna kan dock medföra nya risker som noggrant måste beaktas. Med ökat djupgående i berg ökar också spänningsfältet i det fasta berget. Skapandet av tunnlar, orter och andra bergrum liksom utbrytning av malmer medför att spänningsfältet omlagras till det kvarstående berget. I hårt berg kan bergspänningarna punktvis bli så höga att bergets hållfasthet överskrids varvid berget brister, så kallat ”smällberg”. Bristningen sker vanligen under ljudlig knall och det sönderdelade berget kan kastas ut från bergytan. För att motverka sådana effekter är det angeläget att anpassa tunnelns eller ortens form och area till vad som kan förutses vara lämpligt. Vid drivningen av orten/tunneln bör sprängningen anpassas så att sprickbildningen från sido- och hjälparhål ger minimal påverkan på den kvarstående och slutliga bergprofilen.

text: Om osäkerhet råder rörande bergtryckets storlek är det lämpligt att låta mäta såväl den vertikala som de horisontella komponenterna i bergtrycket. Se även kravet på dokumentation i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete.

text: Till 4 § Arbetsmiljön under jord kännetecknas av buller, damm, gaser, drag, fukt, mörker och trånga utrymmen. Fallande sten är fortfarande orsaken till de flesta svårare olyckorna. Av lindriga arbetsskador utgör skadetyperna skärskador, vrickning och sträckning majoriteten av det totala antalet skador. Arbetsskadorna som drabbar arbetstagare i berg- och gruvarbete utgörs främst av belastningsskador i rygg och nacke samt nedsatt hörsel. Olämplig arbetsbelastning kan förebyggas genom god ergonomisk utformning av maskiner, arbetsredskap, belysning m.m. samt genom planering och åtgärder av organisatorisk art. För att minska luftföroreningarna under jord är det lämpligt att: – Motorer är elektriskt eller hydrauliskt drivna. – Dieselmotorer som används under jord har utrustning för avgasrening eller uppfyller EU-normerna för emissionskraven. – Bränslet till dieselmotorer är anpassat för underjordsdrift. – Lossprängt eller brutet bergmaterial är väl fuktat vid krossning, transport och lastning. – En fast monterad utsugningsanordning för motoravgaser installeras vid stationära arbetsställen under jord. Arbetsmiljöverket har utfärdat särskilda föreskrifter om hygieniska gränsvärden och åtgärder mot luftföroreningar, kvarts, asbest, buller, vibrationer, om arbetsplatsens utformning samt om belastningsergonomi och manuell hantering. Under pågående räddningsuppdrag kan bensin-, etanol- eller gasdrivna motorer användas under jord. Se även kommentaren till 15 §.

text: Till 5 § Vid tidsplanering är det viktigt att avsätta skälig tid för olika arbetsmoment och sedan se till att arbetet också får den tiden när det utförs. Vid bedömning av vad som är skälig tid beaktas att arbetstempot på många arbetsställen med berg- och gruvarbete genom mätningar ofta har visat sig vara alltför högt uppdrivet på grund av snäva byggtider och organisatoriska brister. Detta medför ökat risktagande och ökad psykosocial ohälsa. Se även Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete.

text: Till 6 § För att arbeta under jord behövs god kunskap om de särskilda arbetsmiljöfaktorer som finns i sådan miljö. Det är därför viktigt att nyanställda och inhyrda entreprenörer får en grundlig introduktion till och utbildning för

text: arbetet. Sådan information ges lämpligen på arbetstagarens modersmål eller på annat språk som denne behärskar.

text: Till 7 § Kravet på kontakt kan normalt anses vara uppfyllt om man exempelvis träffar arbetskamrater vid rast och däremellan får besök av en arbetsledare eller någon annan person. Vid krävande arbetsförhållanden kan tätare kontakt behövas. Trådlös kommunikation kan ersätta personbesök exempelvis vid avsides belägna arbetsställen eller vid stigortsdrivning.

text: Till 8 § Bestämmelser om hur personlig skyddsutrustning ska vara utförd finns i föreskrifterna om utförande av personlig skyddsutrustning. Bruket av sådan utrustning regleras i föreskrifterna om användning av personlig skyddsutrustning. Exempel på annan personlig skyddsutrustning som kan behövas är hörselskydd, ögonskydd, andningsskydd, fallskydd, skyddskläder och skyddshandskar.

text: Till 9 § Det är viktigt att platser där personer regelbundet uppehåller sig, såsom trafikkorsningar och utfarter samt schakt och andra öppningar förses med belysning. För att ge belysningen varningskaraktär kan ljuset ha en särskild färgnyans, exempelvis gul färg. Som belysning under jord används ofta halogenlampor. Det bör observeras att lampor där skyddsglaset skadats kan avge skadlig UV-strålning som kan ge upphov till ögon- och hudskador. Markering av sådana platser kan göras med skyltar, flaggspel, varselfärg eller utföras på annat iögonfallande sätt.

text: Till 10 § Med huvudfläktar avses den eller de fläktar som distribuerar friskluft från markytan till arbetsställen belägna under jord. I de fall då styrd ventilation används är indikering att fläktarna är i drift synnerligen väsentlig. En viktig faktor vid dimensionering av ventilationssystemet är den förväntade förekomsten av luftföroreningar i form av radon, damm, motoravgaser, spränggaser m.m. För att säkerställa bra luftkvalitet behövs omfattande planering. Yrkeshygieniska mätningar kan behövas för att kontrollera ventilationssystemets effektivitet. Det är önskvärt att halten av föroreningar i tilluften är väsentligt lägre än de hygieniska gränsvärdena. Orter och schakt som används för att leda friskluft till arbetsställen bör om möjligt rengöras regelbundet. Vid kall väderlek kan det vara nödvändigt att förvärma tilluften till underjordsanläggningen. Regelbunden kontroll av luftkvaliteten under jord bör ske, exempelvis då sprängning utförts.

text: Vid tunnel- eller ortdrivning bör fläktledningen med friskluft utmynna så nära stuffen som är praktiskt möjligt.

text: Till 11 § Många funktioner för personsäkerhet finns inbyggda i styrsystem för anläggningar och maskiner. Det gäller även för övergripande styrsystem som samordnar och driver flera enheter, maskingrupper eller stödsystem. Det är viktigt att underhålla systemen på ett sådant sätt att säkerhetsnivån vidmakthålls. Vidare är det viktigt att: – tillhandahålla skriftliga uppdaterade drift- och underhållsrutiner, – bedriva ett systematiskt underhåll med klart definierade arbetsuppgifter rörande arbetet med de säkerhetsrelaterade delarna av styrsystemet, – etablera rutiner för att undersöka och bedöma säkerheten hos styr-system, – vidmakthålla aktuella ritningar och beskrivningar över skyddssystem som är lätta att läsa och logiska för den berörda personalen, – upprätta rutiner och instruktioner för energifrånskiljning, energiavlastning och låsning, – upprätta rutiner så att dokumentationen ändras vid förändring av maskinen eller anläggningen, – skapa rutiner och samordning för t.ex. planering, beställning, upphandling och installation. För att underhållsarbetet ska bli effektivt bör det också finnas rutiner för hur erfarenheter tas tillvara. Om förändringar görs i ett styrsystem är det av vikt att såväl personsäkerheten som användbarheten i systemet behålls. Man behöver därför ha rutiner för att: – analysera risker och få bekräftelse på hur säkerheten i styrsystemet uppnås, – styra utformningen av de funktioner som påverkar personsäkerheten så att dessa blir enhetliga och enkla att förstå och använda, – kontrollera att anläggningens manövreringssätt blir sådant att den kan användas utan att farliga situationer uppstår, – kontrollera behovet av utbildning och fortbildning.

text: Till 12 § För att förebygga fel och felfunktioner i styrsystem är det viktigt att det finns rutiner för olycksfalls- och tillbudsrapportering. Det är även viktigt att utredningar av inträffade skador och tillbud görs av personal med rätt kompetens.

text: Till 14 § Avgaskontrollen kan lämpligen ske vid ordinarie underhållstillfällen om intervallet mellan dessa inte överstiger ca. 200 motordrifttimmar. Dieselmotorer som nyttjas under jord bör utrustas med filter som avskiljer partiklar från motoravgaserna. Genom det ökande antalet fordon under jord är det också viktigt att intensifiera det förebyggande arbetet mot fordonsbränder. För att förebygga brand bör man hålla motorn fri från olje- och bränslespill. Därför bör regelbunden motortvätt ingå i det förebyggande underhållet.

text: Bränsleledningar och injektorer kräver regelbunden tillsyn med avseende på läckage. Spänningen i generatorremmen bör också kontrolleras regelbundet eftersom en slirande rem genom friktion och värmeutveckling kan orsaka brand. I branschorganisationen SveMins skrift ”Brandskydd i gruv- och berganläggningar” i 7 kap. finns råd om förebyggande åtgärder för att minska risken för bränder i fordon. En vanlig orsak till bränder är undermåligt utförda elsystem och isolationsskador på elkablar. Därför bör man vid servicetillfällen tillse att klammning av elkablar liksom kabelgenomföringar är ordentligt utförda. Ett annat nästan lika vanligt skäl till bränder är ”heta ytor”, vilket innebär att brännbar substans, vanligen fordonsbränsle, läcker ut och kommer i kontakt med motorns heta detaljer t.ex. grenrör eller avgasrör.

text: Till 15 § Vid valet av bränsle och tillsatsmedel samt smörjoljor för förbränningsmotorer liksom för hydrauloljor bör flampunkten hos den valda produkten beaktas. Vid arbete i färdigställda berganläggningar är det tillåtet att använda fordon som använder bensin, etanol eller gas som bränsle när inget bergarbete pågår.

text: Till 16 § Antalet flyktfilter bör vara minst lika stort som antalet personer som maximalt kan transporteras i eller på fordonet. Det är viktigt att flyktfiltrens funktion regelbundet kontrolleras och att personalen lär sig hantera dem. Exempel på flyktfilter finns i standarderna SS EN 403 ”Andningsskydd – Flyktfilterskydd med huva vid brand – Fordringar, provning, märkning” och SS EN 404 ”Andningsskydd – Flyktfilter – Fordringar, provning, märkning”.

text: Till 17 § Bestämmelsen innebär att det inte är tillåtet att transportera personer på fordon eller maskiner om dessa inte är avsedda för sådana transporter. Det är lämpligt att fordon eller maskiner för persontransporter är utrustade med fasta sittplatser, säkerhetsbälten och slagtåliga tak.

text: Till 18 § För att skydda personer mot fallande sten kan skyddstak användas. Om skyddstak väljs kan det dimensioneras exempelvis för en vertikal statisk jämnt utbredd last på minst 100 kN fördelad på hela takytan. Skyddstakets yta kan lämpligen dimensioneras för en vertikal statisk punktlast på minst 10 kN fördelad på en yta av 0,01 m , lagd på takets mest ogynnsamma plats. För skyddstak som endast används på ett avstånd mindre än 0,5 m från bergtaket kan de här angivna lasterna minskas, dock lämpligen inte mer än till hälften. Vid stora takhöjder kan ännu kraftigare skyddstak behövas än vad beräkningen här medför. Beräknade spänningar i skyddstaket orsakade av ovan angivna laster bör inte överstiga konstruktionsmaterialets undre sträckgräns. Det är också viktigt att dess plastiska deformationsförmåga är tillräcklig. 2 2 Det är önskvärt att skyddstaket täcker minst 0,6 m per stående och minst 1,2 m

text: per sittande person mätt i horisontalplanet. Om en utrustning med skyddstak är avsedd att användas på lutande underlag bör beräkningarna grundas på denna förutsättning. Om påbyggnad av skyddstak görs på maskin eller fordon bör man kontrollera att enheten i övrigt är konstruerad för att motstå den ökade last som skyddstaket och dess maximala last ger. Som alternativ till ovan nämnda rekommendationer för konstruktion av skyddstak kan standarden SS-EN ISO 3449, 2008, Level II användas.

text: Till 20 § De speciella fordon och maskiner som används vid berg- och gruvverksamhet fordrar utbildade förare och operatörer. Schemalagd sådan utbildning kan tillhandahållas av maskinleverantörer, av särskilda utbildare eller av vissa gymnasieskolor. Namn och adresser på lämpliga utbildare kan fås från branschorganisationer och maskintillverkare. Förutom det tekniska handhavandet av maskinen är det lämpligt att utbildningen innefattar kännedom om de särskilda risker som kan vara förknippade med att använda maskinen, t.ex. fallande sten, dolor, vibrationer, buller, roterande maskindelar etc. Utbildningen kan lämpligen dokumenteras i förarbevis eller personligt utbildningsbevis t.ex. borrkort.

text: Till 21 § Allmänna trafikregler finns bland annat i

text: trafikförordningen (1998:1276)

text: och

text: fordonslagen (2002:574)

text: . Vidare kan vissa regler återfinnas i

text: vägmärkesförordningen (2007:90)

text: . Lokala regler kan behövas för t.ex.: – hastighetsbegränsning, – persontrafik, – samtidig gång- och fordonstrafik (förbud för gångtrafik, särskild gångbana, hastighetsbegränsning intill gångbanan m.m.), – fjärrstyrning av fordon (avspärrning, markering m.m.), – områden med skymd sikt (trafiksignaler, stopplikt m.m.), – snedbanor (ramper), – parkering (utrymningsväg får inte blockeras, parkering när underlaget lutar starkt m.m.). På parkeringsplatser under jord, t.ex. vid verkstäder, raststugor, matsalar och dylikt bör finnas regler om minsta avstånd mellan parkerade fordon. En uppkommen brand i ett fordon sprids då inte så lätt till andra fordon. Dessutom underlättas till- och frånfart på platsen.

text: Till 22 § Vad som är tillräckligt stort trafikutrymme beror bland annat på: – väg- eller spårbanans jämnhet och lutning, – hastigheten hos fordon eller utrustning,

text: – typ av fordon eller utrustning, – inbyggnader och upplag, – siktförhållanden, – närvaron av fotgängare. Kravet på särskilt utrymme för fotgängare bör planeras redan i projekteringsskedet.

text: Till 23 § Vägbanorna bör vara så jämna som möjligt för att minska den fysiska belastningen i form av vibrationer på fordonsoperatörerna. Jämna vägbanor medför dessutom andra fördelar som t.ex. mindre däckslitage, mindre påverkan på hjulaxlar och transmission m.m. och därmed längre livslängd på fordonen. Lämpliga skydd så att ingen störtar ned i schakt eller välter i diken, slänter etc. kan vara: – avbärare av betong eller barriärelement, – skyddsvallar av bergmaterial, – lösa stenblock av tillräcklig storlek, – räcken.

text: Till 25 § Med tippställen avses upplagstippar, störtschakt o.dyl. På tippställen med höga slänter är det lämpligt att anordna ett stopp vars höjd motsvarar minst halva hjuldiametern hos fordonet som tippar. Kan inte detta genomföras är det lämpligt att tippa en bit från slänten varefter en maskin med schaktblad knuffar tippmassorna nedför slänten. Vid arbete i mörker kan belysning vid tippens kant eller schaktmynningen underlätta maskinförarens arbete.

text: Till 26 § Prospektering efter malmer och mineral liksom geotekniska arbeten bedrivs ofta i sparsamt bebyggda områden där allmänna kommunikationer och förbindelser via mobiltelefonnätet inte alltid är tillgängliga. Bestämmelsen innebär att tillförlitlig kommunikation upprätthålls mellan arbetstagarna och samhällets räddningstjänst om det föreligger risk för personskador. Satellittelefon kan vara en möjlighet. Vid diamantborrning d.v.s. undersökningsborrning på avsides belägna platser under jord kan kommunikation upprätthållas med hjälp av en tillfälligt upprättad telefon- eller radioförbindelse.

text: Till 27 § Radon är en radioaktiv gas som förekommer naturligt. Den har bildats ur radium och har en halveringstid på 3,8 dygn. Gasen är luktlös, färglös, har stor löslighet i vatten och är ungefär åtta gånger tyngre än luft. Den sönderfaller till fasta radioaktiva ämnen, kallade radondöttrar, i huvudsak bestående av bly- och vismutisotoper. Det är framförallt halten av alfastrålande och kortlivade (halveringstid mellan 3 och 27 min) radondöttrar i luft som har betydelse från hälsosynpunkt.

text: För att eftersträva låg radon- och radondotterhalt kan åtgärder behöva vidtas. Radondöttrarna som utgörs av atomärt damm fäster gärna på luftens dammpartiklar varför lämpliga ansiktsmasker som filtrerar bort dammet också filtrerar bort radondöttrarna. Vid planering av skyddsåtgärder är det viktigt att radonkällornas art och belägenhet är kända, såväl under tillrednings- och brytningsskedet som i det färdiga utrymmet. De faktorer som främst påverkar radonhalten är: – ventilation, – vattentillrinning, – förekomst av radioaktiva mineraler.

text: Till 28 § Mellan radonhalt och radondotterhalt råder följande samband: Radonhalt x jämviktsfaktorn = radondotterhalt. Om den aktuella jämviktsfaktorn inte har bestämts kan värdet 0,5 användas. Radon- eller radondotterhalten mäts enligt den metod som rekommenderas av Strålsäkerhetsmyndigheten. Radonhalten på en arbetsplats kan kortvarigt variera mycket varför mätning bör ske över en längre tidsrymd. För att fastställa att radonhalten underskrider 400 Bq/m luft kan en vägledande mätning behövas. Beträffande exponeringsmätningar, se även Arbetsmiljöverkets föreskrifter om hygieniska gränsvärden och åtgärder mot luftföroreningar.

text: Till 29 § Utrymningslarm kan t.ex. ges genom ljus- och ljudsignaler, via radiokommunikation eller telefonledes. På marknaden finns också larmsystem som via långvågig radiosignalering överför en blinksignal till hjälmlampan.

text: Till 30 § Exempel på arbetsställen som omfattas av bestämmelserna kan vara tillredningsområden, brytningsområden, utlastnings- och transportnivåer. Som arbetsställen kan även räknas underjordiska verkstads- och servicelokaler. Åtgärder för säker undsättning eller utrymning kan t.ex. vara att: – installera räddningskammare, – hålla utrustning tillgänglig som ger tillgång till andningsluft, – utrusta fordon, elanläggningar och materialupplag med fasta automatiska brandbekämpningsanordningar, – använda ledningsmateriel bestående av svårantändligt material. En räddningskammare kan vara mobil eller insprängd i berg. Storleken avgörs av antalet personer som ska använda den. En kammare som ska stå emot direkt brand bör utföras i obrännbart material. Regler om brandskydd finns i Boverkets byggregler, BBR 94. För att en räddningskammare ska ge betryggande säkerhet är det viktigt att: – räddningskammaren inte är placerad alltför långt från brytningsfronten. Ett

text: lämpligt avstånd kan vara 200-300 meter men avståndet är beroende av faktorer som t.ex. lutning på tunneln/orten, avstånd till utrymningsväg, avstånd till tunnelmynning etc. – räddningskammaren har säker tillförsel av ren luft via en ledning och/eller från luftflaskor, – ventilationsledningen för luft och tryckluftsledningen har avstängningsanordningar inuti räddningskammaren, – luftutsläpp från räddningskammaren kan regleras så att lämpligt övertryck upprätthålls inuti kammaren, vanligen omkring 0,1 bar, – temperaturen i kammaren kan hållas på en godtagbar nivå vid brand i området, – räddningskammaren har talkommunikation med markytan eller med någon annan bemannad plats som inte påverkas av uppkommen brand, – fordon eller brandfarligt gods inte ställs upp så nära räddningskammaren att kammaren inte går att använda, – utrustning för första hjälpen och dricksvatten finns tillgänglig i kammaren. Det är viktigt att utrymningsvägarna är placerade så att de sannolikt inte blir blockerade samtidigt och att de hålls fria från hinder. För varselmärkning av utrymningsvägarna gäller Arbetsmiljöverkets föreskrifter om skyltar och signaler. Råd om brandskydd finns i SveMins skrift ”Brandskydd i gruv- och berganläggningar”.

text: Till 31 § Några exempel på vad handlingsplanen lämpligen kan innehålla är: – personalförteckning, – förteckning över räddningsmateriel, – system för alarmering, – utrymningsplan, – plan för elkraftsdistribution, – ventilationsplan, – plan för vattenförsörjningen, – räddningsinstruktioner, – information till utomstående, – samverkan med räddningstjänsten, – krishantering. För att kunna ha uppgifter tillgängliga om hur många personer som befinner sig under jord och var dessa befinner sig finns idag kommersiellt tillgängliga elektroniska in- och utpasseringssystem. Sådana system bör användas särskilt i större bergprojekt eftersom ett stort antal människor med olika arbetsuppgifter rör sig där hela tiden. Detsamma gäller även större gruvor, bergtag samt dagbrott och stenbrott. I SveMins skrift ”Brandskydd i gruv- och berganläggningar” finns exempel på underlag till räddnings- och katastrofplaner. Se även Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om första hjälpen och krisstöd.

text: Till 32 § Med brandbelastning menas alla föremål eller andra faktorer som kan bidra till att öka eller sprida en brand. Material som vid upphettning avger hälso- eller brandfarliga ämnen är olämpliga att använda under jord. Det är därför lämpligt att ventilationsledningar i schakt, närmast fläktar och värmeanläggningar samt att genomgångar, exempelvis i portar, är utförda av obrännbart material. Verksamheter som innebär risk för brand bör om möjligt förläggas till områden som har minst två tillfartsvägar. I sådana områden är det inte lämpligt att placera brandfarliga ämnen. Mängden brännbart material i förråd bör begränsas. En fordonsbrand under jord kan vara förödande. Som exempel kan nämnas att en medelstor lastmaskin innehåller ca. 5 ton brännbart material i form av oljor, bränsle, plast, gummi m.m. Det är därför viktigt att brandförebyggande underhåll regelbundet utförs på alla fordon. Vid kontrollen är det lämpligt att se över fordonens brandskyddsutrustning. Ytterligare information finns i SveMins skrift ”Brandskydd i gruv- och berganläggningar”. Risken för läckage av gasol eller andra brandfarliga gaser är stor när gaslågan lämnas obevakad eller när utrustningen lämnas efter arbetets slut utan att ventilen är stängd samt om tätproppen och skyddskåpan inte är påsatta. Då gasol används under jord kan gasflaskorna lämpligen transporteras till markytan efter arbetsdagens slut. I förordningen om brandfarliga och explosiva varor (

text: ) finns regler om förvaring av brandfarliga varor.

text: Till 33 § Ett bra sätt att hindra olyckor kan vara att förse vätske- och gasledningar med slangbrottsventiler. Elektriska ledningssystem bör vara utrustade med jordfelsbrytare, överlastskydd och fasföljdbrytare. Elektriska ledningar bör i görligaste mån hållas fria från beläggningar av damm eller andra substanser som kan bilda fuktbryggor med elöverslag som följd.

text: Till 34 § Vanliga åtgärder för att hindra brandgaser att spridas är genom brandsektionering och brandventilation. Räddningsutrustning bör om möjligt placeras så att den inte skadas vid brand. Större permanenta anläggningar under jord, exempelvis verkstäder, krossrum och elanläggningar, kan lämpligen vara försedda med fasta automatiska släckanordningar. En del fordon, exempelvis laddtruckar, persontransportfordon och större motordrivna fordon kan förutom en eller flera handbrandsläckare av tillräcklig kapacitet, också vara utrustade med automatiska släckanordningar i motorrummet. Handbrandsläckare innehållande pulver bör regelbundet konditioneras, eftersom pulvret inuti släckaren ofta klumpat ihop sig genom upprepade vibrationer och skakningar under transport. Konditioneringen uppnås

text: genom att släckaren vänds upp och ner några gånger. Åtgärden bör ske med regelbundna tidsintervall.

text: Till 35 § Vid bergborrning uppstår stora mängder damm. Detta damm bör bindas genom vatten, genom skumtillsats i spolluften eller tas om hand med hjälp av dammsugare. Om inte spridningen av damm begränsas kan även andra personer än borroperatören exponeras för dammet. Särskilt farligt är damm som innehåller fri kvarts. Med uttrycket fri kvarts avses kvartsvarianterna kvarts, kristobalit och tridymit vilka alla förekommer naturligt, de sistnämnda dock i mycket ringa mängd i den svenska berggrunden. Inandning av kvartshaltigt damm kan medföra silikos (stendammlunga). Fortfarande rapporteras fall av silikos varför det är angeläget att prioritera dammbekämpning i det dagliga arbetet. Merparten av Sveriges fasta berggrund innehåller fri kvarts. För kvartshaltigt damm gäller särskilda regler, se Arbetsmiljöverkets föreskrifter om kvarts och om medicinska kontroller.

text: Till 36 § Regler för sprängning finns i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om sprängarbete. Dagens sprängämnen som är mycket säkra att hantera har medfört en ökad frekvens av dolor, dvs. odetonerat sprängmedel, inom bergsprängningen bland annat beroende på att sprängämnena blivit trögare att initiera. Därmed har risken också ökat för att dolor kvarstår i berget. Inget sprängämne är dock påborrningssäkert eller säkert mot slagpåverkan. Därför är det av största vikt att med grävmaskin eller genom renblåsning rensa tidigare sprängbottnar för att kunna göra en noggrann granskning efter dolor innan borrning eller mekanisk fragmentering (knackning) påbörjas. Även vid utlastning och krossning av sprängda bergmassor kan odetonerat sprängmedel påträffas. Innan dessa arbetsmoment påbörjas är det viktigt att rensa bort sådant sprängmedel från bergmaterialet. Hur dolor uppkommer och hur de förebyggs behandlas utförligt i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om sprängarbete.

text: Till 37 § Flera olyckor och tillbud har inträffat på lutande underlag då borrvagnar börjat glida under förflyttning eller under pågående borrning. Under förflyttning är det därför lämpligt att borrvagnen manövreras med fjärrkontroll. Under pågående borrning är det lämpligt att förankra vagnen med vagnens haspel och lina i bergdubb eller någon annan fast förankringspunkt. Haspelns funktion och linans kondition bör kontrolleras regelbundet.

text: Till 38 § Vid borrning med bergborraggregat är det riskfyllt att vistas framför eller intill borraggregatet. Riskerna kan bestå i: – fallande sten,

text: – påborrning av odetonerat sprängmedel, – beröring av roterande maskindelar (borrstål och krona), – buller, – begränsad sikt, – hydraulolja under högt tryck (slangbrott), – oväntade bomrörelser. Inriktning av borrstänger (bom) samt byte av borrkronor kan kräva att man befinner sig framför borraggregatet. Aggregatet måste då vara avstängt. Under reparationsarbete kan personer behöva vistas intill borraggregatet. Största försiktighet bör då iakttas. Det är inte lämpligt att samtidigt utföra borrning och laddning.

text: Till 39 § Som skydd för operatören mot stenkastning från en påborrad detonerande dola kan man använda ett uppfällbart skydd av kraftigt metallnät eller något lämpligt genomskinligt plastmaterial av tillräcklig tjocklek. Se även standard SS-EN 1063.

text: Till 40 § Inhomogeniteter i bergmassan d.v.s. sprickor, glidytor och bergarter med olika egenskaper liksom borrets egenrotation medför att hålavvikelser ofta uppkommer även vid ringa borrhålsdjup. Det är därför av väsentlig betydelse att den sanna försättningen är känd vid de främre hålraderna så att mängden sprängämne kan anpassas till det faktiska behovet. Föreskriften innebär att inmätning (scanning) av pallens frontyta normalt måste ske. Att uppskatta hålavvikelsen med en ficklampa nedsänkt i borrhålet är inte tillräckligt. Om pallens hela frontyta är täckt av bergmassor kan inmätning eller scanning uteslutas för att förebygga stenkastning. För stor laddning i förhållande till försättningen kan vid sprängningen medföra okontrollerad stenkastning med flera hundra meters kastlängd med uppenbara risker för personskador. Försättning definieras som det vinkelräta avståndet från borrhålet till den fria ytan mot vilken sprängningen sker. Skulle borrhålet kröka bakåt eller i sidled kan en justering av tändföljden behöva utföras.

text: Till 41 § När någon behöver vistas intill en pallkant, såsom vid rensning eller laddningsarbete, är det lämpligt att ett tillfälligt skyddsräcke sätts upp. Är arbetet av mindre omfattning kan det räcka med användning av personlig skyddsutrustning som t.ex. fallskydd.

text: Till 42 § En hydraulhammares anslagsenergi kan vara så hög att okontrollerad stenkastning (”scabbing” eller utstötning) kan uppkomma när man bearbetar (knackar) skut. Kastlängder på upp till 100 meter har iakttagits. Genom den höga anslagsenergin kan också odetonerat sprängmedel (dola) i skutet initieras. Av sådana skäl är det viktigt att hålla skutbearbetningen avskild från annan

text: verksamhet. Särskilt angeläget kan detta vara på stora arbetsställen där det samtidigt förekommer ett antal andra aktiviteter. Vid permanenta arbetsställen som t.ex. bergtag och stenbrott bör man överväga att sätta upp fasta skyddsväggar runt platsen där skutbearbetning pågår. Bruket av hydraulhammare skapar damm som av hälsofrämjande skäl bör bindas. Åtgärder för att begränsa spridning av damm, se även kommentarerna till 35 § och 43 §.

text: Till 43 § Vatten bör tillsättas under krossningsprocessen t.ex. i form av vattendimma eller via spridande sprinkler så att dammet binds. På permanenta krossanläggningar under jord är det lämpligt att installera fasta sprinklersystem. Se även kommentarerna till 35 §.

text: Till 45 § Vattenlås kan uppstå då vatten ansamlas i schakt eller bergrum där dräneringen är otillräcklig. Då vattnets vikt överskrider hållfastheten i ”proppen” brister denna och ett okontrollerat flöde uppstår. Valvbildning eller häng kan uppstå i bergschakt särskilt om schakten är för trånga eller om alltför grovstyckigt berg eller skräp tippas i schaktet. Att ta ned sådana valv eller häng kräver stor kunskap och försiktighet. Häng kan också bildas i grus- och makadamupplag, särskilt under den kalla årstiden då det lösa materialet konsolideras genom att det fryser. Lastning under sådant häng bör undvikas.

text: Till 46 § Om odetonerat sprängmedel, (dolor), finns i bergmassan kan sprängmedlet bringas att detonera genom kombinationen av friktion och tryck som uppstår då lastmaskinens skopa penetrerar bergmassan. Risken för att operatören skadas av kringflygande sten från en sådan detonation är särskilt stor när djupgrävare används eftersom grävningen då sker i riktning mot operatören som är skyddad endast av lastmaskinens glasruta. Som skydd för operatören kan man till exempel använda ett uppfällbart skydd av kraftigt metallnät eller något genomskinligt plastmaterial av lämplig tjocklek. Se även kommentaren till 39 §. Hur dolor uppkommer och förebyggs behandlas utförligt i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om sprängarbete.

text: Till 47 § Vid bergbesiktning är det lämpligt att kontrollera bergytan och sprutbetongbelagda ytor liksom befintlig bergförstärkning. Man bör särskilt uppmärksamma vattenflöden eller sprickor i sprutbetongen Förstärkningsåtgärder, exempelvis bultning ända fram intill stuffen kan lämpligen ingå som en naturlig del av salvcykeln borrning-laddning-sprängning-lastningmaskinskrotning-betongsprutning. När sprutbetong används bör betongen ges tillräcklig brinntid innan området beträds under det belagda taket eller intill de belagda väggarna.

text: Manuell bergskrotning är ett farligt arbetsmoment som endast bör anförtros erfarna skrotare.

text: Till 48 § Den som utses som ansvarig för skrotning bör ha god kännedom om bergförhållanden. Sådan kännedom kan personen ha erhållit genom praktiskt arbete och teoretiska kurser. Se även kravet på utbildning i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete liksom i AML

text: 3 kap. 3 §

text: . Det är lämpligt att regelbundet undersöka bergväggarna vid bergskärningar, djupa dagbrott och stenbrott för att se om där finns lösa block och sprickbildningar. Såväl rinnande vatten som isbildning liksom temperaturvariationer kan snabbt vidga sprickor och därmed ge upphov till riskfyllda stenfall. Uppsikt bör även hållas över isbildning vid tunnelmynningar.

text: Till 49 § Bergbesiktning kan ha olika målsättningar såsom förbesiktning, efterbesiktning, slutbesiktning, garantibesiktning, skadebesiktning kontrollbesiktning m.m. Underhållsbesiktning utförs efter tidsintervall som bestäms utifrån resultatet av den föregående bergbesiktningen. Skadeförebyggande åtgärder, exempelvis bergförstärkning som protokollförs som nödvändiga vid besiktningen, bör vidtas snarast.

text: Till 50 § Föreskriften avser egentliga lindrivna gruvspel avsedda för berg- eller personbefordran, räddningshissar samt schakthängställningar. Stigortshissar omfattas däremot av Arbetsmiljöverkets föreskrifter om maskiner.

text: Till 51 § När en arbetstagare meddelat arbetsgivaren att hon är gravid eller ammar åligger det denne, enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om gravida och ammande arbetstagare, att snarast genomföra en individuell riskbedömning av arbetsmiljön där den gravida eller ammande är sysselsatt. I de angivna föreskrifterna finns ytterligare bestämmelser.

text: Till 52 § I

text: 3 kap. 7 d § arbetsmiljölagen

text: anges vem som är ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfågor vid ett gemensamt arbetsställe. Sådan samordning kan gälla t.ex. lokala skyddsföreskrifter, utrymningsvägar, brandskydd eller andra säkerhetsaspekter som är gemensamma för arbetsstället. Samordningen befriar inte de enskilda arbetsgivarna från deras arbetsgivaransvar.


fs: afs

publisher: Arbetsmiljöverket

title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter (AFS 1999:4) om tryckbärande anordningar

text: Denna författning träder i kraft den 1 januari 2011.

type: stycke

text: MIKAEL SJÖBERG

text: Karin Sundh-Nygård Anna Middelman

text: Lissabonfördraget av den 13 december 2007 om ändring av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen (EGT C 306, 17.12.2007 s 1).

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-534-5 · ISSN 1650-3163

type: foreskrift


title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (AFS 2001:3) om användning av personlig skyddsutrustning

text: MIKAEL SJÖBERG

text: Karin Sundh-Nygård Anna Middelman

text: Lissabonfördraget av den 13 december 2007 om ändring av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EGT C 306, 17.12.2007 s 1).

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-535-2 · ISSN 1650-3163


title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (AFS 2005:2) om tillverkning av vissa behållare, rörledningar och anläggningar

text: MIKAEL SJÖBERG

text: Karin Sundh-Nygård Anna Middelman

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-536-9 · ISSN 1650-3163


title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (AFS 2006:4) om användning av arbetsutrustning

text: MIKAEL SJÖBERG

text: Karin Sundh-Nygård Anna Middelman

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-538-3 · ISSN 1650-3163


title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om ändring i Arbetsmiljöverkets föreskrifter (AFS 2006:5) om användning av truckar

text: MIKAEL SJÖBERG

text: Karin Sundh-Nygård Anna Middelman

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-539-0 · ISSN 1650-3163


title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om dykeriarbete samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna

text: Syftet med dessa föreskrifter är att förebygga ohälsa och olycksfall vid

text: dykeriarbete.

type: paragraf

text: Tillämpningsområde

type: rubrik

text: Dessa föreskrifter gäller varje verksamhet där en arbetstagare för en

text: arbetsgivares räkning utför arbete under vatten och därvid andas andningsgas under förhöjt tryck (dykeriarbete). Vid tillämpning av föreskrifterna ska den som genomgår utbildning likställas med arbetstagare. Arbetsgivaren har ansvar för att dessa föreskrifter följs. Av 19–21 §§ och 23 § i föreskrifterna framgår att även andra personer har ansvar för att bestämmelserna följs. Med arbetsgivare jämställs i dessa föreskrifter den som anlitar inhyrd arbetskraft för att utföra arbete i sin verksamhet. Föreskrifterna gäller även för arbete som arbetsgivaren själv utför och för verksamhet som två eller flera personer, som inte är medlemmar av samma familj, driver för gemensam räkning utan anställda. Föreskrifterna, med undantag för bestämmelserna i 24–25 §§, gäller för den som ensam eller gemensamt med en familjemedlem men utan anställda yrkesmässigt driver byggnads- eller anläggningsarbete. Om sådan verksamhet bedrivs på ett gemensamt arbetsställe gäller dock föreskrifterna i sin helhet. För den som ensam eller gemensamt med en familjemedlem men utan anställda driver yrkesmässig verksamhet som inte är byggnads- eller

text: anläggningsarbete gäller föreskrifterna vid arbete på ett gemensamt arbetsställe, med undantag för bestämmelserna i 29–30 §§. Bestämmelserna gäller inte inom Försvarsmakten och Rikspolisstyrelsens nationella insatsstyrka.

text: Definitioner

text: I dessa föreskrifter används följande begrepp med nedan angivna bety-

text: delser.

text: Andningsgas gasblandning avsedd för dykning. Arbetsutrustning maskiner, anordningar, verktyg, redskap eller installationer som används i arbetet.

text: Dekompression tryckminskning som erhålls vid uppstigning i vattnet eller vid tryckminskning i tryckkammare.

text: Dekompressionstabell ett samlande begrepp för instrument och tabeller som beskriver och/eller visar säker dekompression för att undvika dekompressionssjuka. Direktuppstigning uppstigning till ytan som, enligt dekompressionstabell, inte kräver etappstopp.

text: Dykare den som sysselsätts med dykeriarbete. Dykarledare den som är utsedd att planera, leda och övervaka dykning.

text: Dykarskötare den som är utsedd att upprätthålla den direkta kontakten med dykaren i vattnet. Dykprofil dykdjup som funktion av tid.

text: Dykutrustning utrustning som medger dykare att vistas och arbeta under vatten.

text: Dykväst väst som används dels för avvägning av dykaren i vattnet, dels för att nå ytan vid en nödsituation. Etappuppstigning uppstigning med etappstopp och etapptider, enligt en särskild dekompressionstabell, då direktuppstigning inte kan genomföras på grund av risk för dekompressionssjuka.

text: Gasförsörjning från ytan dykning där dykaren försörjs med andningsgas från ytan via en slang.

text: Hjälmdykning dykning med hjälm där dykaren förses med andningsgas från ett friflödessystem eller ett behovsstyrt system. Hyperbar oxygen- behandling med oxygen under övertryck i behandling (HBO) tryckkammare.

text: Insatstid tiden mellan en nödställd dykares behov av assistans och reservdykarens assistans. Kommunikations- utrustning som minst medger överföring av utrustning akustisk information mellan ytan och dykaren i vattnet.

text: Livlina lina, mellan dykaren och dykarskötaren på ytan, genom vilken kontakt mellan dem upprätthålls och signaler kan utväxlas. Lättdykning dykning med andningsapparat där dykaren förses med andningsgas från ytan eller från ett självburet förråd.

text: Mellanlina lina kopplad mellan dykare genom vilken kontakt mellan dykarna upprätthålls.

text: Pardykning två eller flera dykare som dyker tillsammans och är förbundna med mellanlina. Ytdekompression dekompression som äger rum i en tryckkammare ovan vattnet, enligt särskilda ytdekompressionstabeller.

text: Planering, dykplan, riskbedömning och åtgärder

text: Planering och dykplan

text: Dykeriarbete ska planeras så att det kan genomföras på ett säkert sätt.

text: Innan dykeriarbete får påbörjas ska en skriftlig dykplan upprättas. Dykplanen ska baseras på en riskbedömning av det planerade dykeriarbetet (se 5 §) och åtgärder (se 6 §). Av dykplanen ska minst framgå:

text: 1. typen av dykeriarbete som ska utföras, 2. bemanningen och uppgiftsfördelningen inom dyklaget och bland de övriga som medverkar i dykeriarbetet, 3. vilka certifikat och utbildningsbevis som varje medlem i dyklaget har, 4. vilken dyk- och kommunikationsutrustning som ska användas, 5. vilken andningsgas och dekompressionstabell som ska användas, 6. vilka åtgärder som planeras vid en eventuell olycka eller nödsituation och 7. var det finns tillgång till tryckkammare och hur lång tid det tar att nå den.

text: Riskbedömning

text: Det planerade dykeriarbetet ska riskbedömas.

text: Riskbedömningen ska dokumenteras, dateras och lagras i lämplig form. Den som genomför riskbedömningen ska ha god kunskap om metoder för riskbedömning och om de särskilda risker som finns vid vistelse i och arbete under vatten. Vid riskbedömningen ska särskilt uppmärksammas: 1. dyklagets sammansättning: antal, utbildning, kompetens och erfarenhet, 2. uppgiftsfördelningen inom dyklaget och bland de övriga som medverkar i dykeriarbetet, 3. den använda dyk- och arbetsutrustningen, 4. valet av andningsgas och dekompressionstabell, 5. dykutrustningens kompatibilitet med den använda andningsgasen, 6. användningen av gasförsörjning från ytan, 7. användningen av dykvästar, livlinor och mellanlinor, 8. kommunikationen mellan dykare och dykarskötare och dykare emellan, 9. insatstiden för reservdykare, 10. tillträde till dyk- och arbetsplatsen, 11. väder-, vatten- och bottenförhållanden på dyk- och arbetsplatsen, 12. samordningen av dykeriarbetet med andra eventuella arbetsuppgifter på dyk- och arbetsplatsen, 13. planerade åtgärder vid en olycka och en nödsituation och 14. var det finns tillgång till tryckkammare och hur lång tid det tar att nå den.

text: Åtgärder

text: Om riskbedömningen, enligt 5 §, motiverar det ska åtgärder som mini-

text: merar riskerna vid dykeriarbetet vidtas. Vid val av åtgärder ska följande åtgärder särskilt övervägas: 1. att utöka dyklaget, 2. att omfördela arbetsuppgifter inom dyklaget och bland de övriga som medverkar i dykeriarbetet, 3. att välja annan dykmetod, dykutrustning, andningsgas, dekompresionstabell, 4. att välja annan arbetsutrustning, 5. att skaffa fram tekniska hjälpmedel som kompletterar eller ersätter dykning, 6. att ge kompletterande utbildning, 7. att ge information så att dyk- och arbetsutrustningen används på ett riktigt och säkert sätt och 8. att utforma och planera arbetsplatsen och dykplatsen på ett annat sätt.

text: Dykeriarbete får inte påbörjas innan åtgärder som reducerar risker är vidtagna. Om det planerade dykeriarbetet inte kan genomföras på ett säkert sätt, trots att åtgärder som minimerar riskerna har vidtagits, får dykeriarbetet inte genomföras.

text: Kunskapskrav, certifikat, utbildningsbevis och vidmakthållande av kunskaper

text: Kunskapskrav

text: Den som utför eller medverkar i dykeriarbete ska ha de teoretiska och

text: praktiska kunskaper som motsvarar de krav dykeriarbetet ställer eller kan komma att ställa, med hänsyn tagen till den använda dyk- och arbetsutrustningen samt de arbetsuppgifter som ska utföras. Kunskaperna ska vara dokumenterade i form av ett certifikat eller ett utbildningsbevis. Certifikatet eller utbildningsbeviset ska vara utfärdat av en nationell eller internationell myndighet eller organisation och tydligt ange kunskapernas omfattning. Kravet på certifikat eller utbildningsbevis gäller inte för dem som genomgår utbildning.

text: Certifikat vid lättdykning

text: Den som utför dykeriarbete i form av lättdykning ned till 30 meter ska

text: ha ett dykarcertifikat minst i nivå med ett svenskt yrkesdykarcertifikat S 30. Vid dykeriarbete i form av lättdykning till större djup än 30 meter erfordras ett dykarcertifikat minst i nivå med ett svenskt yrkesdykarcertifikat A 40. För instruktörer inom fritidsdykning, se 11 §.

text: Certifikat vid hjälmdykning

text: Den som utför dykeriarbete i form av hjälmdykning ned till 30 meter

text: ska ha ett dykarcertifikat minst i nivå med ett svenskt yrkesdykarcertifikat H 30. Vid dykeriarbete i form av hjälmdykning till större djup än 30 meter erfordras ett dykarcertifikat minst i nivå med ett svenskt yrkesdykarcertifikat B 50.

text: Dykarledarcertifikat och utbildningsbevis för dykarledare

text: Dykarledare ska ha ett dykarledarcertifikat eller utbildningsbevis som

text: dykarledare samt minst ha de teoretiska kunskaper som motsvarar kraven för att få ett svenskt yrkesdykarcertifikat S 30. För dykarledare inom fritidsdykning, se 11 §.

text: Utbildningsbevis inom fritidsdykning

text: De som utför dykeriarbete som instruktör eller dykarledare inom fri-

text: tidsdykning ska ha ett utbildningsbevis minst i nivå med kraven i SS-EN 14153-3:2003.

text: Vidmakthållande av kunskaper

text: Arbetsgivaren ska säkerställa att de som utför eller medverkar i dyke-

text: riarbete upprätthåller tillräckliga kunskaper och färdigheter. De som utför eller medverkar i dykeriarbete inom räddningstjänsten ska upprätthålla sina kunskaper och färdigheter genom minst tio övningar per år. Om dykeriarbete genomförs under året får antalet övningar minskas i motsvarande grad. Övningstillfällena ska fördelas jämt över året.

text: Utrustning

text: Dyk- och arbetsutrustning

text: Dykutrustning ska uppfylla de krav som ställs i Arbetarskyddsstyrel-

text: sens föreskrifter om utförande av personlig skyddsutrustning. Användning av dykutrustning ska ske enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om användning av personlig skyddsutrustning. Arbetsutrustning och användning av arbetsutrustning ska uppfylla de krav som ställs i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om användning av arbetsutrustning.

text: Gasförsörjning från ytan

text: Gasförsörjning från ytan ska normalt användas vid följande dykeri-

text: arbeten: 1. vid byggnads- och anläggningsarbeten, 2. vid svetsning och termisk skärning, 3. vid användning av maskindriven arbetsutrustning, 4. i tunnlar, gångar, rör och andra slutna rum där dykaren inte kan göra en uppstigning direkt rakt upp till ytan, 5. i och till undervattensstrukturer där dykaren kan fastna, snärjas eller sugas fast och 6. i förorenat vatten.

text: Dykväst

text: Dykväst ska användas vid all dykning om inte riskbedömningen,

text: enligt 5 §, visar att användningen medför en ökad risk eller är uppenbart onödig.

text: Kommunikationsutrustning

text: Kommunikationsutrustning ska användas vid all dykning om inte

text: riskbedömningen, enligt 5 §, visar att den är uppenbart onödig.

text: Livlina och mellanlina

text: Livlina eller mellanlina ska användas vid all dykning om inte riskbe-

text: dömningen, enligt 5 §, visar att användningen medför en ökad risk eller är uppenbart onödig.

text: Bemanning

text: Dyklag

text: Innan dykeriarbete får påbörjas ska ett dyklag utses.

text: Ett dyklag ska bestå av minst tre personer: en dykarledare, en dykare och en reservdykare. I ett dyklag ska det även finnas en dykarskötare till varje dykare i vattnet som dyker med livlina eller med gasförsörjning från ytan. Dykarledaren får samtidigt tjänstgöra som dykarskötare till en dykare i vattnet om riskbedömningen, enligt 5 §, visar att dykeriarbetet kan utföras på ett säkert sätt och om samtliga av följande omständigheter föreligger: 1. antalet dykare i vattnet inte överstiger två, 2. dykning med direktuppstigning planeras och 3. dykningen sker till maximalt 30 meters djup.

text: Vid dykning med tryckkammare på dykplatsen ska det i dyklaget även finnas en person med kompetens att sköta tryckkammare.

text: Dykarledare

text: Dykarledaren ska på dykplatsen planera, leda och övervaka dykeri-

text: arbetet i enlighet med dykplanen (se 4 §) och riskbedömningen (se 5 §) samt i övrigt se till att dykeriarbetet kan utföras på ett säkert sätt. Följande uppgifter ska särskilt uppmärksammas: 1. informera dyklaget, och övriga som medverkar i dykeriarbetet, om dykplanen och riskbedömningen, 2. se till att all den dyk- och arbetsutrustning som behövs är tillgänglig, i gott skick och klar att använda, 3. kontrollera att dykutrustningen är anpassad för den andningsgas som används och de temperaturförhållanden som råder på dykplatsen och i vattnet, 4. se till att andningsgas, som behövs för dykningen och vid nödsituationer, finns tillgänglig och har rätt sammansättning, 5. planera dykningen utifrån den dekompressionstabell som används, 6. se till att förhållandena på dykplatsen inte påverkar dykarens arbete negativt, 7. säkerställa att det finns anordning som gör att dykaren säkert kan komma ned i och upp ur vattnet, 8. se till att dykarflagga eller dykskärm A förs vid behov och belyses vid mörker,

text: 9. beräkna insatstiden för reservdykare (se 22 §), 10. säkerställa att en skadad dykare kan tas upp ur vattnet samt 11. se till att det på dykplatsen finns utrustning för första hjälpen.

text: Dykare

text: Dykaren ska

text: 1. före dykning anmäla om dykaren inte anser sig kapabel att utföra dykeriarbetet av fysiska eller andra orsaker, 2. följa dykarledarens och dykarskötarens anvisningar, 3. prova dykutrustningen under ytan och ge klartecken om utrustningen fungerar som den ska, 4. under och efter dykning omedelbart meddela dykarledaren om han eller hon känner några besvär, 5. avbryta dykeriarbetet om något onormalt inträffar med andningsgasen, dyk- och arbetsutrustningen eller på arbetsobjektet samt 6. avbryta dykningen om han eller hon behöver övergå till nödförsörjning med andningsgas.

text: Reservdykare

text: Reservdykaren ska undsätta dykaren i vattnet i händelse av en nöd-

text: situation eller annan händelse som innebär att dykaren i vattnet behöver assistans. En reservdykare ska finnas tillgänglig för omedelbar insats vid dykning: 1. utan gasförsörjning från ytan, 2. till större djup än 30 meter eller 3. om dykning med etappuppstigning planeras.

text: Vid pardykning eller vid dykning med flera dykare i vattnet får dykarna vara varandras reservdykare om riskbedömningen, enligt 5 §, medger detta.

text: Vid dykning, annan än den som beskrivs i 21 §, ska reservdykare fin-

text: nas i beredskap. Insatstiden för reservdykaren i beredskap ska bestämmas av dykarledaren.

text: Dykarskötare

text: En dykarskötare ska assistera dykaren vid dykning med gasförsörj-

text: ning från ytan och vid dykning med livlina.

text: Följande uppgifter ska särskilt prioriteras: 1. se till att dykaren på ett säkert sätt kommer ned i och upp ur vattnet, 2. kontrollera att dykutrustningen vid avprovning under ytan inte har något läckage eller annat fel som dykaren inte själv kan notera, 3. sköta dykarens livlina och växla överenskomna signaler, 4. kommunicera med dykaren, om kommunikationsutrustning används, samt 5. övervaka förrådet av andningsgas på ytan.

text: Medicinska kontroller

text: Den som utför eller kommer att utföra dykeriarbete ska genomgå en

text: medicinsk kontroll, enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om medicinska kontroller i arbetslivet. Överträdelse av denna bestämmelse kan medföra böter, se 31 §.

text: Den som är gravid och har anmält detta till arbetsgivaren får inte ut-

text: föra dykeriarbete. Överträdelse av denna bestämmelse kan medföra böter, se 31 §.

text: Andningsgas och partialtryck för oxygen

text: Andningsgas

text: Andningsgas, som behövs för dykning och vid nödsituation, ska fin-

text: nas tillgänglig i tillräcklig mängd, ha rätt sammansättning för den planerade dykprofilen och vara fri från skadliga föroreningar.

text: Dykare ska ha omedelbar tillgång till nödförsörjning med andningsgas.

text: Partialtryck för oxygen

text: Partialtrycket för oxygen i öppna andningssystem får vid dykning

text: inte överskrida 160 kPa under nedstigningen och bottenfasen. Om dykeriarbetet beräknas bli ansträngande ska partialtrycket för oxygen hållas lägre. Oxygendosen får inte överskrida värdena i Tabell 1 och 2 i Bilaga 1. Vid dekompression i vattnet får partialtrycket för oxygen inte överskrida 190 kPa. I tryckkammare får partialtrycket för oxygen inte överskrida 280 kPa.

text: Tryckkammare

text: Vid dykeriarbete ska det finnas tillgång till tryckkammare enligt nedan.

text: 1. En fleravdelningstryckkammare ska kunna nås och HBO ska kunna påbörjas inom sex timmar efter det att dykaren har brutit vattenytan vid dykning djupare än 9 meter och som planeras med direktuppstigning eller vid etappuppstigning där dekompressionstiden understiger 31 minuter. 2. En en- eller fleravdelningstryckkammare ska kunna nås och HBO ska kunna påbörjas inom 30 minuter efter det att dykaren har brutit vattenytan vid dykning med etappuppstigning och om den planerade dekompressionstiden överstiger 31 minuter eller om det planerade dykdjupet är större än 40 meter. 3. En fleravdelningstryckkammare ska finnas på dykplatsen vid dykning med planerad ytdekompression.

text: Utrustning för första hjälpen

text: I utrustning för första hjälpen ska finnas utrustning och ett förråd av

text: 100 % oxygen som medger att en dykare kan andas 100 % oxygen under atmosfärstryck i minst 60 minuter. Vid pardykning ska utrustningen och förrådet av oxygen medge att två dykare kan andas 100 % oxygen under atmosfärstryck i minst 60 minuter.

text: Bestämmelser om straff

text: Bestämmelsen i 24 § är föreskrifter enligt

text: 4 kap. 5 § arbetsmiljölagen

text: Bestämmelsen i 25 § är föreskrifter enligt

text: 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen

text: . Brott mot dessa föreskrifter kan enligt

text: 8 kap. 2 § första stycket samma lag

text: medföra böter.

text: Denna författning träder i kraft den 1 juli 2011. Genom författningen upphävs Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter (

text: AFS 1993:57

text: ) om dykeriarbete.

text: BERNT NILSSON

text: Claes Trägårdh Anna Middelman

text: Bilaga 1

text: 1 OTU (Oxygen Tolerance Unit) är den biologiska effekt som erhålls vid exponering för oxygen med ett partialtryck på 100 kPa under 1 minut.

text: Tabell 1 OTU per tidsenhet vid olika partialtryck O2

text: Partialtryck OTU/minut OTU/timme [kPa]

text: 60 0,26 16 70 0,47 28 80 0,65 39 90 0,83 50 100 1,0 60 110 1,16 70 120 1,32 79 130 1,48 89 140 1,63 98 150 1,78 107 160 1,93 116 170 2,07 124 180 2,22 133 190 2,36 142 200 2,50 150 210 2,64 158 220 2,77 166 250 3,15 189 280 3,55 213

text: Tabell 2 Maximalt tillåten kumulativ OTU

text: Exponering OTU/dygn [antal dagar i sträck]

text: 1 850 2 700 3 620 4 525 5 460 6 420 7 380 8 350 9 330 10 310 11 – 30 300

text: Arbetsmiljöverkets allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om dykeriarbete

text: Arbetsmiljöverket meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av Arbetsmiljöverkets föreskrifter (

text: AFS 2010:16

text: ) om dykeriarbete. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna, t.ex. upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven, visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt och ge rekommendationer, bakgrundsmaterial och hänvisningar. Enligt

text: arbetsmiljölagen

text: har arbetsgivaren huvudansvaret för arbetsmiljön i verksamheten. Lagen beskriver övergripande hur ansvaret ska uppfyllas. De grundläggande skyldigheterna som ingår i arbetsgivarens arbetsmiljöarbete finns beskrivna i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete. Enligt dessa bestämmelser ska arbetsgivaren regelbundet undersöka och riskbedöma arbetsförhållandena i verksamheten och göra klart för sig vilka åtgärder som behöver vidtas för att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Vilka dessa åtgärder är anges i andra föreskrifter som Arbetsmiljöverket har meddelat, t.ex. föreskrifterna om utförande av personlig skyddsutrustning, användning av personlig skyddsutrustning och föreskrifterna om användning av arbetsutrustning. Arbetsgivaren ska vidare vidta de åtgärder som behövs, regelbundet kontrollera om dessa åtgärder har haft avsedd effekt och vid behov vidta ytterligare åtgärder. Föreskrifterna om dykeriarbete kompletterar föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete när det gäller riskbedömning vid dykeriarbete. Föreskrifterna preciserar hur en arbetsgivare ska gå tillväga för att uppfylla sitt ansvar för arbetsmiljön när det gäller dykeriarbete.

text: Med uttrycket normalt i föreskriftstexterna avses att kraven i paragraf-

text: texten ska uppfyllas utom i de enstaka fall då speciella omständigheter gör att undantag behöver göras.

text: Kommentarer till enskilda paragrafer och bilagor

text: Till

text: 2 § Arbetsmiljölagen

text: gäller allt arbete som en arbetstagare utför för en

text: arbetsgivares räkning. I

text: 3 kap. 12 § arbetsmiljölagen

text: finns bestämmelser om ansvar för den som hyr in arbetskraft. Bestämmelserna gäller när en arbetsgivare mot ersättning ställer arbetskraft, som är anställd hos honom, till en beställares/inhyrares

text: förfogande för att utföra arbete som hör till beställarens/inhyrarens verksamhet. Beställaren/inhyraren disponerar över arbetskraften och utövar samtidigt den direkta arbetsledningen. Beställarens/inhyrarens ansvar för den inhyrda arbetskraften motsvarar i princip en arbetsgivares arbetsmiljöansvar, men det är begränsat till det aktuella arbetet på det främmande arbetsstället. Lagen gäller även delvis för ensamföretagare och familjeföretag. Den som ensam eller gemensamt med en familjemedlem driver verksamhet utan anställda är dock endast skyldig att följa vad som i

text: arbetsmiljölagen

text: och med stöd av den har föreskrivits ”i fråga om teknisk anordning och ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, samt beträffande gemensamt arbetsställe”, se

text: 3 kap. 5 § andra stycket arbetsmiljölagen

text: . När det gäller arbeten som omfattas av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete gäller dock ett utvidgat ansvar för ensam- och familjeföretagare. En grundläggande bestämmelse om detta finns i

text: 2 §

text: Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete. Se även kommentaren till den paragrafen. Exempel på grupper av arbetstagare som omfattas av

text: arbetsmiljölagen

text: och av föreskrifterna om dykeriarbete är anställda inom byggnads- och anläggningsindustrin, anställda inom den kommunala och statliga räddningstjänsten, andra statliga eller kommunala förvaltningar, anställda och elever på universitet och högskolor. Som elev räknas också den som genomgår arbetsplatsförlagd utbildning, ämnesanknuten praktik eller praktisk arbetslivsorientering eller andra liknande former av oavlönad längre eller kortare praktik. I vissa fall är elever under sin utbildning anställda vid ett företag. Detta kan bl.a. gälla vid lärlingsutbildning. En ytterligare grupp som omfattas av lagen och föreskrifterna är arbetstagare som utbildar och/eller leder fritidsdykare.

text: Till 3 § Valet av dekompressionstabell är viktigt för att dykeriarbetet ska

text: kunna genomföras på ett säkert sätt. En dekompressionstabell beskriver, för en given andningsgas, hur djupt och hur länge en dykare maximalt kan dyka utan att riskera dekompressionssjuka. För att generera en dekompressionstabell använder man en dekompressionsalgoritm som skapas utifrån den modell som används för att beskriva inertgasuppladdningen i kroppens olika vävnader. Dekompressionstabellen kan skrivas ut eller så kan dekompressionsalgoritmen programmeras in i en dykdator som beräknar och visar, till exempel, dykarens tid till direktuppstigning. I dessa föreskrifter bedöms en utskriven dekompressionstabell som likvärdig med en dykdators tabell.

text: I Försvarsmaktens regler för militär sjöfart, Regler för militär sjöfart RMS- Dyk, anges dekompressionstabeller för olika andningssystem och andningsgaser. Det är angeläget att vid val av dekompressionstabell välja tabell(er) som ger en säkerhet som motsvarar den som erhålls med tabellerna i RMS- Dyk.

text: Till 4 § I Bilaga 2 finns exempel på vad som kan vara lämpligt att beakta när

text: dykeriarbete planeras.

text: Till 5-6 §§ Av Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljö-

text: arbete framgår hur arbetsgivare, och arbetstagare, på ett systematiskt sätt ska undersöka arbetsförhållanden, identifiera riskkällor och bedöma risker. Åtgärder för att få bort eller reducera riskerna i arbetet ska sättas in av arbetsgivaren. Det är arbetsgivaren som ansvarar för att riskbedömningen genomförs. Arbetsgivaren kan dock delegera uppgiften att genomföra riskbedömningen till någon annan som, av arbetsgivaren, fått tillräckliga befogenheter och resurser och har nödvändig kompetens för uppgiften (se även Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete angående uppgiftsfördelning och kunskaper). Ett naturligt val för denna delegering av uppgiften kan vara den som utsetts till dykarledare för det planerade dykeriarbetet. Det är dock lämpligt att riskbedömningen genomförs av en grupp personer med olika kompetens och funktioner. Utgångspunkten för riskbedömningen vid dykeriarbete är normalt frågan vilket dykeriarbete som planeras, t.ex. fotografering av bottenfauna, livräddning, dykning i förorenat vatten, anläggningsarbete eller utbildning av elever. Syftet med riskbedömningen är att undersöka om det planerade arbetet kan genomföras på ett säkert sätt eller om de risker som finns är så stora att arbetet bedöms som ogenomförbart, trots att riskreducerande åtgärder vidtagits.

text: Till 7 § Det är inte möjligt att ange ett entydigt krav på vilket certifikat eller

text: utbildningsbevis som behövs för ett givet dykeriarbete då arbetsuppgifterna kan skilja sig väsentligt från vad som ingår i den formella utbildningen för ett certifikat eller utbildningsbevis. Det är därför viktigt att varje medlem i dyklaget, utöver ett certifikat eller utbildningsbevis, har kompletterande kunskaper för de uppgifter som ingår i det faktiska arbetet. Det är arbetsgivaren som ansvarar för att dyklaget i dess helhet har nödvändig utbildning, kompetens och erfarenhet för det planerade dykeriarbetet.

text: European Diving Technology Committee (EDTC)

text: EDTC är ett europeiskt nätverk som består av representanter från ett antal europeiska länder som bedriver dykeri. EDTC ger ut rekommendationer om bl.a. dykutbildning.

text: IDSA (International Diving Schools Association)

text: IDSA, som också är medlem i EDTC, är en internationell organisation som har utarbetat ett antal olika standarder för utbildning av dykare, bland annat harmoniserar de svenska yrkesdykarcertifikaten med IDSA.

text: Svenska yrkesdykarcertifikat

text: Försvarsmakten är den myndighet i Sverige som anger de svenska utbildningskraven och utfärdar de svenska yrkesdykarcertifikaten och dykarledarcertifikaten. De svenska yrkesdykarcertifikaten/dykarledarcertifikaten är: – Certifikat S 30/dykarledare S 30 – Lättdykning, med och utan gasförsörjning från ytan, ner till 30 m djup. – Certifikat H 30/dykarledare H 30 – Hjälmdykning till 30 m djup. – Certifikat A 40/dykarledare A 40 – Lättdykning, med och utan gasförsörjning från ytan, till större djup än 30 m. – Certifikat B 50/dykarledare B 50 – Hjälmdykning till större djup än 30 m. – Certifikat C/dykarledare C – Dykning med torr dykarklocka.

text: Utbildning som leder till dykar- och dykarledarcertifikat ges av Försvarsmakten och på skolor som är godkända av Försvarsmakten att ge sådan utbildning. Svenskt yrkesdykarcertifikat och dykarledarcertifikat kan även erhållas genom en likvärdighetsbedömning av andra certifikat eller utbildningsbevis gentemot kraven för ett svenskt certifikat. Bedömningen görs av Försvarsmakten.

text: Vetenskaplig dykning/vetenskapsdykare

text: För den vetenskapliga dykningen har i Europa två certifikat för vetenskapsdykare tagits fram inom European Scientific Diving Committee. Den lägre certifikatsnivån benämns European Scientific Diver (ESD) och den högre Advanced European Scientific Diver (AESD). Den grundläggande skillnaden mellan dessa två certifikat är, förutom dykkompetensen, att AESDutbildning ger behörighet att leda vetenskaplig dykning eftersom den innehåller en grundläggande dykarledarutbildning medan ESD endast ger behörighet att delta i vetenskapliga dykningar. ESD-certifikatet bedöms motsvara det svenska yrkesdykarcertifikat S 30.

text: Instruktörer inom fritidsdykning

text: I de europeiska standarderna SS-EN 14413-1:2004 och SS-EN 14413-2:2004 anges vilka kunskaper och färdigheter en dykinstruktör bör ha för att kunna verka som instruktör vid utbildning av elever inom fritidsdykning. I den europeiska standarden SS-EN 14153-3:2003 anges vilka kunskaper och färdigheter som en dykarledare bör ha för att kunna verka som dykarledare vid fritidsdykning.

text: Till 13 –17 §§ Arbetsmiljöverket/Arbetarskyddsstyrelsen har gett ut särskil-

text: da föreskrifter om utförande av personlig skyddsutrustning, om användning av personlig skyddsutrustning och om användning av arbetsutrustning. I Försvarsmaktens regler för militär sjöfart, Regler för militär sjöfart RMS- Dyk, anges, till exempel, hur andnings- och gassystem, räddningssystem, avvägningssystem, dräktsystem och kommunikationsutrustning ska utformas för användning inom Försvarsmakten. Även om dessa regler gäller strikt endast inom Försvarsmakten är det lämpligt att vid utformning av den utrustning som nämns i föreskrifterna beakta reglerna i RMS-Dyk, detta under förutsättning att de inte bryter mot

text: arbetsmiljölagen

text: och Arbetsmiljöverkets föreskrifter.

text: Till 14 § I Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anlägg-

text: ningsarbete finns en lista på byggnads- och anläggningsarbete på land. Listan ger endast exempel på vad som kan vara byggnads- och anläggningsarbete och är inte uttömmande. Det är lämpligt att använda denna lista som en vägledning för vad som kan betraktas som byggnads- och anläggningsarbeten under vatten. Exempel på förorenat vatten är vatten som innehåller kemiska, biologiska eller radioaktiva ämnen i sådan koncentration att det finns risk för akut eller långsiktig ohälsa. Exempel på maskindriven arbetsutrustning är elektriska-, pneumatiskaoch hydrauliska verktyg, spolmunstycken, högtrycksspolaggregat och slamsugar. Exempel på undervattensstrukturer är vrak, nedfallna konstruktioner, kablar och ledningar. Andra exempel är dammar, slussar och intag/utsläpp av vatten från kraftverk.

text: Till 15 § Exempel på när användning av dykväst kan medföra ökad risk är

text: vid dykning under is och i slutna rum.

text: Till 16 § Det är viktigt att dykarledaren eller dykarskötaren kan upprätt-

text: hålla kontakt med dem som dyker. Hur denna kontakt upprätthålls beror på dykarens utrustning och på hur andningsgasen tillförs dykaren. Vid gasförsörjning från ytan är det viktigt att dykarledaren eller dykarskötaren kan höra dykarens andning och/eller kan tala med dykaren. Exempel på när kommunikationsutrustning kan bedömas vara onödig är vid pardykning.

text: Till 17 § Ett exempel på när livlina till en dykare i vattnet kan bedömas vara

text: onödig är vid pardykning. Vid dykning i bassänger, delfinarier eller liknade där dykarledaren visuellt kan följa och observera dykaren eller dykarna i vattnet under hela dykningen kan livlina eller mellanlina bedömas vara onödig. Exempel på när livlina kan innebära ökad risk är vid stråksökning.

text: Till 18 § Dyklaget – dykarledare, dykare och reservdykare – kan utökas med

text: flera personer eller också kan en gruppmedlem i vissa fall ha flera uppgifter. Ett sådant exempel är när två dykare dyker med varsin livlina. Dykarledaren kan då samtidigt vara dykarledare och dykskötare till en dykare i vattnet samt även, vid behov, vara tryckkammaroperatör. Om tre eller flera dykare dyker med livlina eller gasförsörjning från ytan kan till exempel dykarledaren, vid behov, vara tryckkammaroperatör.

text: Till 19 § Dykarledaren har en viktig uppgift i det systematiska arbetsmil-

text: jöarbetet. Den som av arbetsgivaren utses till dykarledare ska, enligt föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete, ha de befogenheter, resurser och kunskaper som behövs för uppgiften. Dykarledaren planerar, leder och övervakar den aktuella dykningen på dykplatsen så att dykningen sker i samklang med den gjorda riskbedömningen. I denna roll ingår även befogenhet att fatta beslut och vidta åtgärder, t.ex. att avbryta ett dykeriarbete om risker tillkommit som inte kunde förutses.

text: Till 22 § Det är inte möjligt att ange en exakt tidsram inom vilken reservdy-

text: karen i beredskap ska vara klar för dykning utan denna tid får bestämmas av dykarledaren, utifrån en samlad bedömning av de förhållanden som gäller för det aktuella dykeriarbetet. Det är viktigt att tidsramen för reservdykarens insats anpassas t.ex. efter den nödställde dykarens djup då en fördröjd insats kan påverka dykarens dekompression och innebära en betydande risk för dekompressionssjuka.

text: När insatstiden för reservdykare i beredskap bestäms kan följande vara lämpligt att beakta: – valet av dykutrustning, – den nödställde dykarens tillgång till andningsgas, – dekompressionstabell som används, – den nödställde dykarens dykprofil, – tillträde till dyk- och arbetsplatsen, – väder-, vatten- och bottenförhållanden på dyk- och arbetsplatsen.

text: Till 26 § Vid planeringen och riskbedömningen av dykeriarbetet ingår

text: bland annat att välja den gasblandning som används som andningsgas. De vanligast förekommande gasblandningarna inom yrkesdykning är luft, oxygen, oxygenberikad luft (Nitrox), en blandning av oxygen, kvävgas och helium (Trimix) samt en blandning av oxygen och helium (Heliox). Dykaren kan använda endast en gasblandning under hela dykningen eller så kan dykaren använda kombinationer av olika gasblandningar under en och samma dykning, beroende på den planerade dykprofilen. Det är ytterst viktigt att andningsgasen har rätt sammansättning på varje djup under hela dykningen så att dekompressionssjuka undviks. Det är inte möjligt att ange vilken gasblandning som behövs för ett givet dykeriarbete utan valet får göras utifrån de förhållanden som gäller för det planerade dykeriarbetet. Vid dykning med t.ex. Nitrox är det mycket viktigt att oxygenhalten i andningsgasen är noggrant bestämd och korrekt angiven så att dykaren verkligen får den gasblandning som planerats för dykningen. Vid dykning med andningsgas i flaskor är det viktigt att man analyserar den gas som flaskan fyllts med. Vid dykning med gasförsörjning från ytan är det viktigt att denna analys görs på den gas som tillförs dykaren. När oxygen blandas in i en Nitroxblandning är det viktigt att vara uppmärksam på att partialtrycket för oxygen inte blir så högt att dykaren drabbas av oxygentoxicitet. Detta gäller speciellt vid upprepade dykningar, dag efter dag, se Bilaga 1. I Försvarsmaktens regler för militär sjöfart, Regler för militär sjöfart RMS- Dyk, beskrivs, till exempel, gaser, gasblandningar, krav på deras renhet, partialtryck. Även om dessa regler gäller strikt endast inom Försvarsmakten är det lämpligt att välja andningsgasens sammansättning och användning vid dykning utifrån reglerna i RMS-Dyk. Detta under förutsättning att de inte bryter mot

text: arbetsmiljölagen

text: och Arbetsmiljöverkets föreskrifter.

text: Till 27 § Om tillförseln av andningsgas till dykaren av något skäl upphör

text: under dykningen är det mycket viktigt att dykaren har omedelbar tillgång till nödförsörjning med andningsgas. Vid gasförsörjning från ytan är det lämpligt att dykaren t.ex. har ett mindre gasförråd på ryggen, en s.k. Bailout apparat, som tillåter dykaren att avsluta dykningen på ett säkert sätt. Vid dykning med självburna gasförråd är det lämpligt att dykaren har tillgång till andningsgas via två av varandra oberoende gasvägar. Om SCU- BA används kan ett extra 2:a steg som är anslutet till samma gasförråd som dykarens primära 2:a steg s.k. Octopus bedömas uppfylla kravet i denna paragraf. I Försvarsmaktens regler för militär sjöfart, Regler för militär sjöfart RMS- Dyk, beskrivs, till exempel, hur redundanta andningssystem och nödapparater för gasförsörjning från ytan ska vara utformade för användning inom Försvarsmakten. Även om dessa regler gäller strikt endast inom Försvarsmakten är det lämpligt att vid utformning och val av nödsystem beakta reglerna i RMS-Dyk. Detta under förutsättning att de inte bryter mot

text: arbetsmiljölagen

text: och Arbetsmiljöverkets föreskrifter.

text: Bilaga 2

text: Exempel på vad som kan vara lämpligt att beakta vid planering, förberedelser, åtgärder före och efter dykning och vid nödsituation.

text: Planering

text: 1. Väderleksförhållanden inklusive prognoser som kan påverka dykningen. 2. Strömförhållanden, inklusive eventuellt tidvatten. 3. Båt- och fartygstrafik på platsen. 4. Luft- och vattentemperaturer. 5. Andningsgas, djup, dekompressionstabell. 6. Dykarutrustning och utrustning på ytan. 7. Övrig arbetsutrustning. 8. Arbetstagarnas utbildning, kompetens, erfarenhet. 9. Inverkan av flygning eller transport på hög höjd efter dykning. 10. Förutsägbara förändringar i förhållandena. 11. Tillgång och tid till tryckkammare.

text: Förberedelser

text: 1. Kontakt med samordningsansvarigt företag eller en person som har information om förhållanden som kan påverka dykarnas säkerhet. 2. Val av dykutrustning, andningsgas, dekompressionstabell. 3. Kontroll av dykutrustningar och utrustningen på ytan. 4. Val av dykare och övrig personal samt kontroll av dykarnas hälsotillstånd. 5. Åtgärder mot inverkan av kyla i och ovanför vattnet. 6. Anordnande av belysning och personalutrymmen. 7. Fastställande av vilka signaler som ska utväxlas. 8. Åtgärder mot risker under vattnet.

text: Åtgärder i samband med dykning

text: 1. Fördela arbetsuppgifter till dykare, dykarledare och dykarskötare samt övrig personal på ytan. 2. Kontrollera användningen av den personliga dykarutrustningen. 3. Kontrollera gasförrådet inklusive min. och max. partialtryck för

text: blandgas om sådan är aktuell. Även behovet av gas för nödsituationer beaktas. 4. Kontrollera användningen av verktyg och maskinell utrustning. 5. Kontrollera tillåtet dykdjup och expositionstid. 6. Se till att uppstigningstabeller finns till hands, även för upprepad dykning om sådan är aktuell. 7. Se till att dykarna befinner sig i närheten av tryckkammare tillräckligt länge efter dykning (om tillämpligt). 8. Ha uppsikt över eventuella förändringar av förhållandena på dykplatsen.

text: Åtgärder efter dykning

text: 1. Upprätta ett protokoll över dykningarna med följande uppgifter: a. Vilka personer, utöver dykare, dykarledare och dykarskötare, som deltagit i operationen och vilka arbetsuppgifter de haft. b. Vilken utrustning som använts på ytan. c. Vilket företag som varit samordningsansvarigt. d. Vilka åtgärder som vidtagits vid fall av dekompressionssjuka eller annat sjukdomstillstånd. e. Om någon olycka eller något olyckstillbud av annat slag skett samt vem som då vidtagit åtgärderna. 2. Anmäla till samordningsansvarigt företag när arbetet slutförts.

text: Förberedelser för nödsituation

text: 1. Fastställande av nödsignaler. 2. Planering av assistans under och över vattenytan. 3. Tillgång till tryckkammare och transportmöjligheter till densamma. 4. Planering av medicinsk assistans. 5. Reservkraft för eventuellt bortfall av elförsörjningen.

text: Dykeriarbete

text: Arbetsmiljöverket · 112 79 Stockholm · Tel 010-730 90 00 · www.av.se

text: Arbetsmiljöverkets författningssamling

text: Utgivare: Anna Middelman ISBN 91-7930-540-6 · ISSN 1650-3163


title: föreskrifter Förordning om upphävande av vissa föreskrifter

text: Denna förordning ska kungöras i Arbetsmiljöverkets författningssamling (AFS).

text: På regeringens vägnar

text: ÅSA TORSTENSSON Lennart Renbjer (Näringsdepartementet)

text: Arbetsmiljöverket · Publikationsservice 112 79 Stockholm · Tel 08-730 97 00 · Fax 08-735 85 55

text: Utgivare: Anna Middelman ISBN 978-91-7930-526-0 · ISSN 1650-3163