publisher: Stockholm 2000

title: Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om mast- och stolparbete samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna

text: Dessa föreskrifter gäller – master och stolpar, där det finns risk för att människor eller föremål störtar ned, – stag, strävor, fasta tillträdesanordningar till master och stolpar och på konstruktionen monterad utrustning, där sådan risk finns, – arbete i sådana master och stolpar samt – stolpskor och deras användning. Föreskrifterna i 4 § gäller inte produkt, vilken omfattas av produktdirektiv som kräver totalharmonisering inom EES-området. Föreskrifterna gäller inte heller mast- och stolparbete i räddningstjänst. Höjdarbete inom försvarsmakten omfattas inte av bestämmelserna i 25 §. Med arbetsgivare jämställs i dessa föreskrifter den som anlitar inhyrd arbetskraft för att utföra arbete i sin verksamhet. Med arbetsgivare jämställs även – vid tillämpningen av 20 och 34 §§ – de som för gemensam räkning driver yrkesmässig verksamhet utan anställd. Vid tillämpningen av 13 och 14 §§ samt 28 och 29 §§ skall med arbetstagare jämställas de som yrkesmässigt driver verksamhet för gemensam räkning. Detta gäller dock ej om verksamheten bedrivs endast av medlemmar av samma familj.

text: Definitioner

text: I dessa föreskrifter används följande beteckningar med nedan angiven betydelse:

text: Anmälan har gjorts enligt

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998

text: om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EGT L 204, 21.7.1998, s 37, Celex 398 L0034), ändrat genom

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG

text: (EGT L 217, 5.8.1998, s 18, Celex 398 L0048).

text: Mastarbete Arbete i mast eller inom omgivande riskområde. Stolparbete Arbete i stolpe eller inom omgivande riskområde. Höjdarbete Mast- eller stolparbete på mer än 13 meters höjd över den lägsta punkten inom det område till vilket den arbetande kan falla ned. Riskområde Område kring mast eller stolpe inom vilket isras eller nedfallande föremål kan framkalla allvarlig personskada. Rötskade- Sakkunnig undersökning av eventuell röta i trästolpar och kontroll strävor samt bedömning av rötans inverkan på stolparnas mekaniska hållfasthet. Kontroll av stag och stolpar med avseende på deras infästning i underlaget. Stolpsko Fotburen arbetsutrustning för klättring och arbete i stolpe.

text: Allmänt

text: Den som råder över ett arbetsställe med en eller flera master eller stolpar skall underhålla dessa väl samt förebygga olycksfall genom återkommande kontroll av anläggningen. Kontrollen skall avse slitage, korrosion, erosion, åldring och utmattning avseende konstruktionsmaterial, fundament, stagning och liknande. Tidsintervallet mellan kontrollerna skall bestämmas med hänsyn till geografiskt läge, klimatiska förhållanden, grundförhållanden och konstruktionsmaterialets beskaffenhet samt dokumenteras i en plan. I den händelse kontrollen mynnar ut i ett förbud mot tillträde till masten eller stolpen i avvaktan på åtgärder, skall detta särskilt utmärkas. Stolpar av trä skall dessutom rötskadekontrolleras och märkas enligt 30– 37 §§.

text: En mast skall normalt ha fast tillträdesanordning eller vara förberedd för anslutning till mobil tillträdesanordning. Tillträdesanordningen skall ge säkert tillträde till masten.

text: När det behövs av särskilda skäl skall en mast med omgivande riskområde utmärkas med varselmärken som varnar den, som avser att beträda riskområdet, för där förekommande risker eller faror, samt upplyser om eventuellt gällande förbud mot tillträde eller påbud om skyddsutrustning. Om behovet är tillfälligt kan dock utmärkningen ersättas med utposterad vakt.

text: Medicinsk kontroll vid höjdarbete

text: Arbetsgivaren skall föranstalta om följande läkarundersökningar av arbetstagare som sysselsätts eller skall sysselsättas i höjdarbete: 1. Läkarundersökning enligt 7 § inom 12 månader innan höjdarbete påbörjas första gången. 2. Läkarundersökning enligt 8 § med högst ett års mellanrum. 3. Läkarundersökning enligt 7 § innan höjdarbete återupptas, om mer än ett år gått sedan den senaste läkarundersökningen. 4. Läkarundersökning enligt 7 § före fortsatt höjdarbete av arbetstagare som till arbetsgivaren anmält graviditet eller som råkat ut för sjukdom, olycksfall eller annan händelse, som kan leda till ökad risk för ohälsa eller olycksfall vid höjdarbete.

text: Läkarundersökningen skall omfatta noggrann anamnesupptagning med särskild inriktning på sjukdom eller hälsostörning som kan ge akut medvetandepåverkan eller annan plötslig vanmakt. Undersökningen skall också omfatta fysikaliskt rutinstatus med bestämning av blodtryck inklusive benägenhet för ortostatisk reaktion, bedömning av hjärt- och lungstatus samt ett arbets-EKG. Undersökningens omfattning och inriktning i övrigt skall vara sådan, att den kan ligga till grund för en tjänstbarhetsbedömning enligt 9 §.

text: Den årliga läkarundersökningen skall, beträffande sjukdoms- och behandlingsanamnes, inriktas på sådant, som inträffat sedan föregående läkarundersökning och som kan påverka den undersöktes tjänstbarhet i höjdarbete. Den skall i övrigt ha samma omfattning och innehåll som läkarundersökning enligt 7 §. Dock behöver arbets-EKG utföras endast vart femte år för den som ej fyllt 40 år och endast vartannat år för den som fyllt 40 men ej 50 år.

text: Läkarundersökning enligt 7 eller 8 §§ skall resultera i en bedömning av den undersöktes tjänstbarhet i höjdarbete (tjänstbarhetsbedömning).

text: En arbetstagare som vid läkarundersökning enligt 7 eller 8 §§ visat sig ha sjuklighet eller svaghet, som gör arbetstagaren särskilt mottaglig för risk för ohälsa eller olycksfall vid höjdarbete, får inte anlitas till sådant arbete. Den som genomgått undersökning enligt 7 eller 8 §§ skall få del av tjänstbarhetsbedömningen samt meddelas den information och de råd som motiveras av undersökningsresultatet.

text: Arbetsgivare skall föra register över alla som genomgått läkarundersökning enligt 7 eller 8 §§. Tidpunkten för undersökningen och vem

text: som utfört denna samt uppgift om tjänstbarhet i höjdarbete skall föras in i registret.

text: Utbildning

text: Arbetstagare som anlitas till mast- eller stolparbete skall ha genomgått särskild teoretisk och praktisk utbildning för sådant arbete. Innan en arbetsgivare första gången anlitar en arbetstagare för arbete i mast eller stolpe skall arbetsgivaren förvissa sig om att arbetstagaren har genomgått tillräcklig utbildning och har de kunskaper som behövs för arbetet.

text: Utrustning

text: Generellt

text: Arbetstagare skall vid mast- eller stolparbete använda skyddshjälm med hakrem och fallskyddsutrustning om det inte är uppenbart onödigt. När så behövs skall skyddshandskar, ögonskydd, skyddsskor och skyddskläder användas. Vid mast- och stolparbete skall, om det inte är uppenbart onödigt, utrustning för att ta ned skadade finnas lätt tillgänglig.

text: För att kunna kalla på hjälp skall arbetstagare i mast eller stolpe vara utrustade med lämplig larm- och kommunikationsutrustning om det inte är uppenbart onödigt. En plan för omedelbar undsättning av skadad eller hjälpbehövande skall finnas.

text: Verktyg och redskap, som används vid mast- och stolparbete, skall väljas så, att de är lämpliga för det arbete som skall utföras och vid behov säkrade så, att de inte skapar risker genom att falla ned eller på annat sätt.

text: Stolpskor

text: Stolpskor får användas eller avlämnas för att tas i bruk endast om deras utförande uppfyller kraven i bilaga 1, punkt 2–4.

text: Stolpskor får vidare användas eller avlämnas för att tas i bruk endast om ett certifieringsorgan, som är ackrediterat för detta enligt lagen (

text: ) om teknisk kontroll, har certifierat att de uppfyller kraven i

text: 16 §

text: samt utfärdat ett certifikat. Till grund för certifieringen skall ligga en typprovning enligt bilaga 1, punkt 5–6.

text: Ett certifikat över certifiering enligt första stycket gäller för alla stolpskor som till material och utförande stämmer överens med det provade exemplaret.

text: Certifiering enligt 17 § kan också utföras av ett certifieringsorgan i något annat land inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), som – är ackrediterat för uppgiften mot tillämplig standard i EN 45 000-serien av ett ackrediteringsorgan, som kan visa att det uppfyller och tilllämpar kraven i EN 45 010 eller – på annat sätt erbjuder likvärdiga garantier vad gäller teknisk och yrkesmässig kompetens samt garantier för oberoende.

text: Stolpskor skall, då de avlämnas för att tas i bruk, vara tydligt och varaktigt märkta med certifieringsorganets och tillverkarens märke samt tillverkningsår. De skall åtföljas av skriftliga instruktioner om användning, skötsel, kontroll och kassation. Stolpskor som är i bruk skall kontrolleras med högst ett års mellanrum. Stolpskor, som genomgått kontroll utan väsentlig anmärkning, skall märkas så, att tiden för nästa kontroll lätt kan fastställas. Märkning skall utföras så, att skorna inte försvagas genom märkningen.

text: Utförande av höjdarbete och annat mast- och stolparbete

text: Mast- och stolparbete skall planeras så, att det kan utföras säkert. Innan arbetet påbörjas skall arbetsgivaren förvissa sig om anläggningens skick. Information om anläggningens skick samt instruktioner för det arbete som är aktuellt skall i god tid tillhandahållas berörda arbetstagare. När det behövs skall instruktionerna vara skriftliga.

text: Arbetsledare för mast- eller stolparbete skall vara väl förtrogna med olika metoder att bedriva arbetet samt ha kunskaper om den aktuella typen av arbete.

text: Vid arbete i mast eller stolpe skall starka radiosändare stängas av eller effektreduceras så, att arbete på eller nära dessa kan utföras säkert och i enlighet med gällande föreskrifter från Arbetarskyddsstyrelsen om högfrekventa elektromagnetiska fält.

text: Mast- och stolparbete får inte utföras där det finns risk för ohälsa eller olycksfall genom okontrollerat is- eller snöras, eller på grund av

text: ogynnsamma meteorologiska förhållanden. Vistelse i mast eller stolpe under annalkande eller pågående åskväder är inte tillåten. Vid arbete i mast skall riskområdet kring masten utmärkas på lämpligt sätt när så behövs.

text: Till höjdarbete får endast anlitas den som genomgått medicinsk kontroll enligt 6–9 §§ och utbildning enligt 12 § samt har tillräckliga kunskaper och i övrigt är lämplig för uppgiften. Höjdarbete får inte bedrivas som ensamarbete.

text: Höjdarbete skall normalt ske i dagsljus. Om höjdarbete undantagsvis måste utföras under mörker, skall tillfredsställande arbetsbelysning finnas.

text: Arbetstagare som är indisponerad eller av annat skäl känner tveksamhet inför arbetsuppgiften, och som anmält detta till arbetsledningen, får inte sysselsättas i höjdarbete.

text: Åtgärder före arbete i stolpe av trä

text: Arbetsgivaren skall, innan en arbetstagare går upp i en stolpe, förvissa sig om att anläggningen är rötskadekontrollerad enligt 30 §.

text: Arbetstagaren skall vara försiktig även om en stolpe inte är kontrollmärkt som farlig enligt 35 §, och skall genom egna iakttagelser förvissa sig om att stolpen är i sådant skick att den inte är farlig att gå upp i.

text: Om en arbetstagare måste utföra arbete i en stolpe, som är kontrollmärkt som farlig enligt 35 § eller som arbetstagaren inte bedömer som säker att gå upp i, skall arbetsplattform eller arbetskorg användas, eller skall stolpen tillfälligt stagas eller på annat sätt göras säker innan arbetet påbörjas.

text: Rötskadekontroll

text: Den som råder över ett arbetsställe med en eller flera ledningsstolpar av trä skall förebygga olycksfall genom att planera och regelbundet genomföra rötskadekontroll av samtliga sådana stolpar i anläggningen. Kontrollen skall göras under tid då virket inte är fruset. Vid nyanläggning av stolplinje skall tidpunkt för den första kontrollen och intervall för därefter återkommande kontroller bestämmas. Tidsintervallet mellan kontrollerna skall dokumenteras i en plan och bestämmas med hänsyn till

text: – anläggningens geografiska läge, – markbeskaffenheten där stolparna är placerade och – stolparnas impregnering.

text: Den som utför kontroll skall ha tillräcklig utbildning och erfarenhet för att kunna fastställa rötskada hos en stolpe, beskriva skadans omfattning och bedöma om en rötskadad stolpe behöver bytas eller förstärkas före nästa kontroll.

text: Vid kontroll skall föras protokoll. I protokollet skall den som utför kontrollen beskriva skadans omfattning hos rötskadade stolpar och ange om de behöver bytas eller förstärkas.

text: Om det kan misstänkas att en stolpe inte står tillräckligt djupt i marken eller att ett stag har allvarliga skador över eller under markytan skall detta antecknas i protokollet.

text: Den som råder över arbetsstället skall förvara protokollet och hålla det tillgängligt för berörda arbetsgivare och arbetstagare och deras ombud samt för tillsynsmyndighet.

text: Märkning av farlig stolpe och åtgärder med anledning av rötskadekontroll

text: Om den som utfört kontroll bedömer att en stolpe i en enkelstolpledning behöver bytas eller förstärkas, skall stolpen vid kontrollen förses med märkning som visar att det är farligt att gå upp i den utan föregående stagning eller strävning. Märkningen skall placeras ca 2 m över mark.

text: Den som råder över arbetsstället skall med ledning av kontrollprotokollet bestämma tid för byten, förstärkningar eller kompletterande undersökningar och se till att dessa blir utförda.

text: Märkning enligt 35 § får inte tas bort innan stolpen byts eller förstärks.

text: Bestämmelser om straff

text: Bestämmelserna i 6 § och 10 § första stycket utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap 5 § arbetsmiljölagen

text: (SFS 1977:1160). Bestämmelserna i 11 § utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap 7 § samma lag

text: . Bestämmelserna i 17 § utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap 2 § 2. samma lag

text: . Bestämmelserna i 19 § utgör föreskrifter enligt

text: 4 kap 1 § 1. samma lag

text: . Brott mot nu nämnda föreskrifter kan enligt

text: 8 kap 2 § första stycket samma lag

text: medföra böter.

text: Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

text: 1. Dessa föreskrifter träder i kraft den 2 april 2001. Samtidigt upphävs Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om rötskadebesiktning av ledningsstolpar (

text: AFS 1992:3

text: ) och Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse om stolpskor (

text: AFS 1984:1

text: ). 2.För mast som tagits i bruk före den 2 april 2001 får åtgärder för att tillgodose kraven i 4 § samordnas med ordinarie underhållsarbeten. Åtgärderna skall dock ha genomförts senast den 31 december 2010. 3.Om tidpunkten för den första rötskadekontrollen och intervall för därefter återkommande kontroller inte är bestämda vid ikraftträdandet av dessa föreskrifter, skall detta göras snarast. 4.Typkontroll och typgodkännande av stolpskor som före den 2 april 2001 utförts enligt Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1984:1

text: ) om stolpskor skall gälla som certifiering enligt 17 § i de nya föreskrifterna. 5.För arbetstagare i höjdarbete, som inom 12 månader före ikraftträdandet av dessa bestämmelser genomgått medicinsk kontroll, som till omfattning och innehåll är minst likvärdig med medicinsk kontroll vid höjdarbete enligt 6–11 §§, skall den genomgångna kontrollen gälla som föreskriven kontroll. 6.Arbetstagare som vid ikraftträdandet av dessa bestämmelser är sysselsatt i mast- eller stolparbete, och härigenom kan bedömas ha tillägnat sig kunskaper motsvarande kraven i 12 §, behöver inte genomgå den där föreskrivna utbildningen om kunskaperna är tillfredsställande dokumenterade.

text: KENTH PETTERSSON

text: Lars Eklund Göran Lindh

text: Bilaga 1

text: Utförande och provning av stolpskor

text: 1. Definitioner och förklaringar

text: 1.1 Total belastningsamplitud: Under utmattningsprovning utsätts stolpskon för en belastning som i tiden varierar periodiskt mellan minimivärdet Pmin och maximivärdet Pmax. Total belastningsamplitud ∆P definieras av ∆P = Pmax – Pmin

text: 1.2 Nominell belastningspunkt: Den punkt på fotplattan (eller motsvarande) som vid anbringande av belastningen innebär ogynnsammaste förhållanden från utmattningssynpunkt under provningen. Den nominella belastningspunkten är i regel belägen längst bak på fotplattan, omedelbart framför bakkappan om sådan finns. 1.3 Livslängd: Det logaritmiskt beräknade medelvärdet av det antal belastningsväxlingar med konstant amplitud som stolpskorna i provserien uthärdar innan brott inträffar vid prov. 1.4 Logaritmiskt beräknat medelvärde: Det logaritmiskt beräknade medelvärdet x av n st observationer x1, x2 . . .xn ges av n log x = 1/n ∑ log xi i dvs. logaritmen för medelvärdet är lika med medelvärdet av logaritmerna för de enskilda observationerna.

text: 2. Utförande

text: 2.1 Stolpskor skall ha taggar eller motsvarande anordningar som ger bra fäste men inte fastnar i stolpen. Remmar och andra fästanordningar skall vara sådana att skorna sitter säkert och stadigt fast på bärarens skor och lätt kan tas av och på. Stolpskor med justerbar gripvidd skall kunna låsas tillförlitligt i önskat läge.

text: 3. Material

text: 3.1 Material i lastupptagande delar skall ha sådana egenskaper att hållfasthetsegenskaperna ej nämnvärt förändras i temperaturintervallet –30°C – +50°C. Dokumenterade materialprovningar skall styrka detta.

text: Bilaga 1

text: 3.2 Material i fästdon, t.ex. remmar, skall vara fuktavvisande och ha tillräcklig styrka för att uppta förekommande krafter. Det får inte påverkas av trä- och skoimpregneringsmedel, stelna i kyla eller åldras snabbt. Anm 1. Remmar av syntetiskt material, t.ex. terylene, godtas om de monterade i sina fästanordningar på stolpskor kan uppta en kraft av minst 3 000 N utan att skadas. Remmarnas hållfasthet provas enligt figur 1. Kraften F anbringas och bibehålles under 3 minuter. Bandet får under denna tid inte glida i sina infästningar eller eventuella justeringsanordningar. Anm 2. Läderremmar är ej lämpliga.

text: Figur 1: Provning av hållfastheten hos rem.

text: 4. Ytbehandling

text: 4.1 Eventuell ytbehandling skall utföras så att okulär spricksökning på de mest påkända delarna är möjlig. Anm. Målning med klarlack godtas.

text: 5. Utmattningsprovning

text: 5.1 Utmattningsprovning skall utföras på komplett sko som är monterad i stolpe på sådant sätt att förhållandena vid praktisk användning så långt möjligt efterliknas. För justerbar sko skall den inställning väljas som är ogynnsammast från utmattningssynpunkt.

text: Bilaga 1

text: 5.2 Om så erfordras får vid provning en av ingreppspunkterna i stolpen (exempelvis en av taggarna) vara fixerad. 5.3 Pålagd belastning skall motsvara en total belastningsamplitud ∆P av 1080 N (110 kp), med belastningen angripande i nominella belastningspunkten (se punkt 1.2 i denna bilaga). Värdet på Pmin sätts till 100 N. Lasten får anbringas på valfri plats på fotplattan, dock högst 100 mm från nominella belastningspunkten i skons längdled (framför bakkappan) respektive högst 50 mm från nominella belastningspunkten i skons tvärled (innanför fotplattans yttersta del), varvid erforderlig justering av belastningsamplituden utförs. 5.4 En provserie omfattande minst 5 prov under identiska betingelser skall utföras. Provserien skall väljas så att såväl vänster- som högerskor ingår. Livslängdens medelvärde, beräknat enligt 1.5, skall uppgå till lägst 2,0 x 106 belastningsväxlingar. Lägsta enskilda värde får inte underskrida 1,0 x 10 belastningsväxlingar. För stolpsko med dubbla bärelement registreras antalet belastningsväxlingar till dess det yttre bärelementet utmattats så att det inre bärelementet övertagit hela eller delar av lasten. Skon skall härefter uppta minst 1,0 x 10 belastningsväxlingar.

text: 6. Balansprovning m.m.

text: 6.1 Provning av skons balans skall utföras genom bestämning av de vridande momenten i skons längdled respektive tvärled enligt figur 2. 6.2 Vridande moment av stolpskons egenvikt får vid gång inte verka utåt från stolpen och får inte överstiga följande värden:

text: Stolpskostorlek Vridande moment Nm Gripvidd mm* I längdled I sidled Mätt på fotplattan i en axel Mätt i fotplattans 100 mm framför skons längdaxel bakkappa (eller motsvarande) 300 eller mindre 8 1,5 Mer än 300 9 2

text: *För justerbar sko skall väljas den inställning som är ogynnsammast från balanssynpunkt.

text: Bilaga 1

text: Figur 2: Bestämning av vridande moment.

text: Arbetarskyddsstyrelsens allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om mast- och stolparbete

text: Arbetarskyddsstyrelsen meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter (

text: AFS 2000:6

text: ) om mastoch stolparbete. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna (t.ex. upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven, visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt) och att ge rekommendationer, bakgrundsinformation och hänvisningar.

text: Allmänt

text: Arbete i och kring master, stolpar och liknande innebär speciella risker för den personal som utför arbetet. En särskild risk utgör härvid det arbete, som utförs på hög höjd över omgivande marknivå (höjdarbete). De mest uppenbara riskerna gäller fall från höjd samt skador från nedstörtande ismassor, verktyg eller andra föremål, men även andra, mer indirekta risker förekommer. Sålunda är tillträde till arbetsplatsen ofta förenat med klättring uppför stegar, vilket innebär extrem fysisk belastning med betydande påfrestning på hjärta och cirkulationsorgan. En annan speciell fara vid arbete i master och stolpar ligger i arbetsplatsens svårtillgänglighet och därmed sammanhängande svårigheter att snabbt undsätta den, som råkat ut för olyckshändelser eller insjuknat akut. Till dessa för mast- och stolparbete speciella risker kommer mer traditionella arbetsmiljörisker såsom exponering för impregneringsmedel och högfrekventa elektromagnetiska fält, elektriska risker från högspänningsledningar m.m. samt belastningsergonomiskt ogynnsamma arbetsställningar.

text: Kommentarer till vissa paragrafer

text: Till 1 § Fristående master förekommer främst som bärare av utrustning för sändning och mottagning av radiosignaler för trådlös kommunikation eller för övervakning av sådan kommunikation. Även lägre sådana master förekommer, t.ex. som ljusmaster för belysning inom kommunala anläggningar, hamn- och industriområden, idrottsplatser och liknande. Master som är fysiskt sammankopplade till linjer eller nät förekommer främst som bärare av högspänningsledningar för överföring av elektrisk energi, men kan också förekomma t.ex. som kabelbärare vid linbanor.

text: Underlag för mast kan vara fast, naturligt eller uppbyggt, men även, huvudsakligen i fältmässig militär applikation, ett mobilt underrede. Beteckningar för olika masttyper kan variera mellan olika branscher. Vanligt är att ostagade master benämns ”torn”. Energibranschen använder traditionellt begreppet ”kraftledningsstolpe”, eller bara ”stolpe”, om sina ledningsbärare oavsett material och utförande, således även i de fall ”stolpen” snarast är en mast. I mast- och stolparbete ingår verksamheter såsom: – Att bygga, inspektera, resa, riva och underhålla mast eller stolpe och vad därtill hör. – Att klättra eller på annat sätt förflytta sig i mast eller stolpe. – Att montera, demontera, byta ut eller underhålla mast- eller stolpburen utrustning och tillhörande förbrukningsmateriel. Föreskrifterna gäller inte räddningstjänst emedan höjdarbete är ett där ofta ingående arbetsmoment, som måste utföras utan att kunna planeras i samma utsträckning som vanligt mast- eller stolparbete. Räddningstjänsten har normalt också ledning, teknisk utrustning samt utbildningsoch hälsokrav på personalen utöver vad som krävs i dessa föreskrifter (jfr Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om rök- och kemdykning). För personal inom räddningstjänsten som, utan att ha kompetens såsom rök- och kemdykare, deltar i räddningsinsatser innebärande höjdarbete, som normalt skulle falla inom tillämpningsområdet för dessa föreskrifter, kan det vara lämpligt att ordna medicinsk kontroll vid höjdarbete enligt 6–11 §§ i föreskrifterna. Till 2 § Höjdgränsen 13 m bör inte tolkas så, att arbete under denna gräns skulle vara riskfritt. Gränsen avser endast att från tillämpningsområdet för bestämmelserna om medicinsk kontroll (6–11 §§) undanta merparten av arbete med lokala stolpnät för telekommunikation, distribution av lågspänd ström, gatubelysning m.m. Riskområdet kring en mast eller en stolpe utgörs normalt av en cirkel med centrum vid foten och med en radie motsvarande två tredjedelar av den höjd från vilken nedfall av isstycken eller föremål kan befaras. För arbete som bedrivs inom område där det finns risk för skada genom ras (=nedfall eller vältning av massor eller föremål) gäller Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse om skyddsåtgärder mot skada genom ras. Andra risker än fall och ras i anslutning till mast- och stolpanläggningar kan härröra från impregneringen i ledningsstolpar av trä (jfr Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om kemiska arbetsmiljörisker samt styrelsens föreskrifter om bekämpningsmedel). Misstanken att de elektriska och magnetiska fälten kring starkströmsanläggningar långsiktigt skulle

text: kunna medföra hälsorisker för närboende kan inte anses slutgiltigt motbevisad. Starka radiosändare avger hälsoskadliga, högfrekventa EM-fält i sin omedelbara närhet i sändningsriktningen (jfr Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om högfrekventa elektromagnetiska fält). Genom sändarnas höga placering och väsentligen horisontella sändningsriktning anses dock fältstyrkan vid marknivå i regel ej utgöra någon hälsorisk. Inom vissa fältmässiga militära applikationer kan dock förekomma radiosändare med fältstyrkor vid marknivå överstigande av Arbetarskyddsstyrelsen föreskrivna exponeringsvärden. Till 3 § I

text: 3 kap 12 § arbetsmiljölagen

text: läggs ett skyddsansvar på den som råder över ett arbetsställe. Detta skyddsansvar kan bli aktuellt när arbetstagare, som arbetar i master och stolpar, inte är anställd hos den som äger anläggningen eller eljest har rätt att förfoga över den. Det kan i sådana fall vara svårt för arbetstagarens arbetsgivare att kontrollera t.ex. en trästolpes kondition innan arbete i stolpen påbörjas. Ansvaret för att sådan kontroll utförs ligger därför på den som förfogar över anläggningen och således råder över arbetsstället. (Normalt är denne även att betrakta som anläggningens innehavare enligt elsäkerhetslagstiftningen). Se vidare 20 § med kommentar. Arbete med uppförande av mast eller anläggande av nät för överföring av el, tele och data är normalt att hänföra till byggnads- och anläggningsarbete och omfattas då även av Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete. Detta gäller även arbete med reparation och underhåll. I

text: 3 kap. 14 § arbetsmiljölagen

text: finns bestämmelser om arbetsmiljöansvar vid projektering. Enligt dessa bestämmelser skall arbetsmiljösynpunkter avseende såväl byggskedet som bruksskedet beaktas redan vid projekteringen. Ytterligare bestämmelser om projekteringsansvar avseende byggskedet finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete. Ytterligare bestämmelser om projekteringsansvar avseende den färdiga masten/anläggningen finns i Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om projektering av byggnader och anläggningar. För att lokalt och lättillgängligt informera om när kontroll av anläggningen senast skedde kan det vara lämpligt att på masten eller stolpen, c:a två meter över marknivån, anbringa ett märke, som visar när och av vem kontroll senast utförts. Sådant besiktningsmärke bör vara väderbeständigt och så utformat, att det är väl läsligt fram till tiden för nästföljande kontroll. Av märke som upplyser om tillfälligt tillträdesförbud bör lämpligen framgå orsaken härtill, t.ex. att mast eller stolpe saknar betryggande hållfasthet för klättring.

text: Till 4 § Tillträdesanordning till mast kan t.ex. utgöras av stegjärn och stegar i kombination med ryggskydd eller lämplig fallskyddsutrustning. Tillträde kan också ske via trappor eller hiss. Det är lämpligt att förflyttningsvägar i master är utrustade med horisontella vilplan för att avlasta kroppen under klättring. Särskilda arbetsplattformar i anslutning till servicekrävande utrustning, kan vara exempel på lämpliga kompletterande anordningar. Krysstag (diagonaler) och liknande i fackverkskonstruktion kan i regel inte anses erbjuda tillfredsställande tillträdesväg till mast. För att klättring inte skall bli onödigt ansträngande är det viktigt att avståndet mellan stegpinnarna är konstant och lagom stort (250–300 mm brukar rekommenderas) samt att pinnarna är parallella. Tillträde till mast kan också planeras och arrangeras med teknisk anordning såsom kran, mobil arbetsplattform eller helikopter. I de fall arbete på mast kan utföras från maskinburen arbetskorg är detta slags tillträde från belastningssynpunkt ofta att föredra. För att försvåra obehörigt tillträde till mast kan det, i de fall masten inte står på hägnad mastgård eller eljest skyddats mot sådant tillträde, vara lämpligt att fast tillträdesanordning ej går ända ned till marknivån, utan att tillträde till den nedersta delen av masten tillgodoses med mobil tillträdesanordning. Till 5 § Särskilda skäl kan vara pågående arbete, risk för snö- eller isras m.m. Snö- och isbildning på kraftledningar kräver endast undantagsvis varselskyltning. Vid avisningsarbeten, liksom andra arbeten, på kraftledning inom trafikerade områden kan det vara lämpligt med utposterad vakt. Regler om avspärrning, tillträde och skyddsåtgärder vid risk för ras finns i Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse om skyddsåtgärder mot skada genom ras. Om varselmärkning finns särskilda bestämmelser i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om varselmärkning och varselsignalering på arbetsplatser. Föreskrifter om hinderljus för luftfarten finns i Luftfartsverkets Bestämmelser för Civil Luftfart, BCL-F 2.2 (

text: LFS 1996:2

text: ). Till 6 § Höjdarbete, särskilt klättring, ställer höga krav på fysisk arbetsförmåga. Den svårtillgängliga och utsatta arbetsplatsen gör det också viktigt, att plötsliga och oförutsedda insjuknanden så långt möjligt undviks. Medicinsk kontroll är härvid ett hjälpmedel. Av

text: 1 kap. 3 § arbetsmiljölagen

text: framgår att den som genomgår utbildning, vid tillämpning av bl.a. 4 kap. 5 § (som handlar om medicinsk kontroll), är likställd med arbetsta-

text: gare. Detta innebär att medicinsk kontroll alltid skall föregå höjdaktiviteter i mast, även om dessa endast utgör ett inslag i en utbildning inför kommande höjdarbete. Det bör observeras att den arbetsgivare som hyr ut och den som hyr in arbetstagare i höjdarbete har ett gemensamt, icke överlåtbart ansvar för att föreskriven medicinsk kontroll sker. Det kan därför vara lämpligt att parterna överenskommer, gärna skriftligt, vem som rent praktiskt skall föranstalta om den medicinska kontrollen. Till 7 § Läkarundersökningen syftar till att förebygga, att den som har sådan sjukdom eller svaghet, som ökar risken att drabbas av ohälsa eller olycksfall i höjdarbete, anlitas till sådant arbete. För att kunna ligga till grund för en tjänstbarhetsbedömning enligt 9 § kan anamnesen även behöva omfatta: – Upplevda syn-, hörsel- och balansrubbningar, – bruk av läke-, njutnings-, missbruks- eller dopningsmedel med inverkan på vakenhet, omdöme eller blodtryck samt – tidigare kontakter med den psykiatriska vården. Av samma skäl kan den fysikaliska undersökningen också behöva inriktas på: – Synskärpa och hörsel, – balans- och rörelseorgan, – neurologiskt status samt – förekomst av glukos och farmakologiskt aktiva ämnen eller deras metaboliter i kroppsvätskor. Prediktivvärdet av avvikande fynd i arbets-EKG anses vara ganska lågt, och sådana fynd kan därför behöva följas upp med en fördjupad undersökning. Till 8 § De tätare EKG-kontrollerna vid högre ålder motiveras av att risken för hjärt- och kärlsjukdom ökar tämligen snabbt från 45–50 års åldern. För arbetstagare, som fyllt 50 år, behövs därför årlig EKG-kontroll av hjärtat under arbetsbelastning (=arbets-EKG) för att så långt möjligt upptäcka sådan tidig eller latent hjärt-kärlsjukdom, som kan utgöra en risk vid maximal fysisk ansträngning. Till 9 § Under förutsättning att den undersökte är informerad om syftet med undersökningen är läkaren, som utför denna, oförhindrad att till arbetsgivare och tillsynsmyndighet lämna upplysning om resultatet, dock endast med avseende på tjänstbarhet/icke tjänstbarhet i höjdarbete. Det förutsätts att undersökningsresultatet och härav föranledda bedömningar och åtgärder journalförs.

text: Till 10 § Okomplicerad graviditet diskvalificerar inte automatiskt från höjdarbete. Dock erinras om arbetsgivares skyldighet att utföra riskbedömning enligt Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om gravida och ammande arbetstagare. Till 11 § Av 3 § arbetsmiljöförordningen framgår att register, som här avses, skall av arbetsgivaren förvaras under viss minsta tid samt att, om verksamheten överlåtes, registret skall överlämnas till den nya innehavaren. Det bör observeras att den arbetsgivare som hyr ut och den som hyr in arbetstagare i höjdarbete har ett gemensamt ansvar för att föreskriven registerföring av genomgången medicinsk kontroll sker. Det kan därför vara lämpligt att parterna överenskommer, gärna skriftligt, vem som rent praktiskt skall svara härför. Inget hindrar, att registret på arbetsgivares uppdrag förs av t.ex. den som utför den medicinska kontrollen. Detta förutsätter dock att registrets tillgänglighet för tillsynsmyndighet inte härigenom inskränks. Det är därför viktigt att arbetsgivare, som lägger ut registerföringen på entreprenad, genom skriftlig överenskommelse eller på annat sätt skyddar sin rätt till registren, t.ex. vid byte av företagshälsovård eller liknande omständighet. Till 12 § Den utbildning, som enligt föreskriften skall ha genomgåtts innan mastarbete första gången påbörjas, bör minst omfatta två hela arbetsdagar och normalt ta upp: Arbetsplanering, klättringsteknik, användning av fallskydd, förstahandsåtgärder vid olycka, nedtagning av skadad från mast, hissning av gods, kommunikation vid arbete i mast, utrustning och teknik vid montagearbete i mast samt elektriska, elektromagnetiska, väderbetingade och andra risker vid mastarbete. För arbetstagare, som i sitt arbete avses använda särskild utrustning, t.ex. masthiss, är det angeläget att även skötsel och användning av sådan utrustning ingår i utbildningen. Utbildningen bör på lämpligt sätt fördelas mellan teoretiska och praktiska moment samt avslutas med ett kunskapsprov. Denna grundutbildning får anses utgöra ett minimum för att kunna bedriva mastarbete med godtagbar säkerhet och bör innehållsmässigt anpassas till det planerade arbetets karaktär. Beroende på arbetsuppgifter kan det sedan vara lämpligt att teoretiskt och praktiskt vidareutbilda arbetstagaren inom relevanta kunskapsområden. Viktiga men i det praktiska arbetet sällan förekommande moment, såsom nedtagning av skadad från mast och meddelande av första hjälpen, kan behöva övas återkommande. Det är viktigt att arbetsgivaren, innan arbete i stolpe första gången påbörjas, förvissar sig om att arbetstagaren har nödiga kunskaper om arbets-

text: teknik och daglig materieltillsyn vid användning av stolpskor, beträffande fysisk arbetsbelastning vid arbete i stolpe, beträffande användning av personlig fallskyddsutrustning samt beträffande nedtagning av nödställd från stolpe. Det är också viktigt att arbetstagare som arbetar i ledningsstolpe av trä har grundläggande kunskaper om rötskador och om de bekämpningsmedel som används mot rötskador, samt hur man skyddar sig mot dessa medel, liksom om hur rötskador påverkar en stolpes hållfasthet och om hur en rötskadad stolpe tillfälligt kan göras säker. Det är vidare viktigt att arbetstagaren är väl informerad om hur farliga stolpar märks vid rötskadekontroll. Säker användning och skötsel av stolpskor förutsätter normalt utbildning. Till 13 § Det är viktigt, att den personliga skyddsutrustning som används är anpassad till riskerna i arbetet och till rådande väderlek. För fallskyddsutrustning finns ett antal europastandarder antagna såsom svensk standard. Regler om personlig skyddsutrustning finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om utförande av personlig skyddsutrustning och om användning av personlig skyddsutrustning. Personlig skyddsutrustning, som kan vara aktuell vid mast- och stolparbete, är bl.a.: – Fallskyddssystem för fall från högre nivå, vilket ger säker uppbromsning efter fall samt säkerställer att användaren stannar i korrekt läge där, om så behövs, hjälp kan inväntas. – Skyddsutrustning med stödjande och fallhindrande funktion för säkring i situationer där båda händerna behövs för arbete och det inte finns risk för fritt fall. Exempel på sådan utrustning är bälte eller sittsele med två korta kopplingslinor med lämpliga kopplingsdon. – Ögonskydd av korgmodell eller annan modell som ger likvärdigt skydd. – Skyddshjälm med hakband som säkert håller hjälmen på plats. Det är viktigt att hjälmen skyddar inte bara mot fallande föremål och klämningsrisk utan även mot elektriska risker samt att den är lämplig för rådande temperaturförhållanden. – Lämpliga skyddsskor som vid klättring och arbete medger säkert grepp mot underlaget vid rådande väder. – Skyddsutrustning i form av nedfirningsutrustning som gör det möjligt att ta ned skadad. – Skyddskläder och skyddshandskar som skyddar mot mekaniska skador och kemiska risker samt är lämpliga för rådande väderlek. Vid arbete i stolpe som är impregnerad med kreosotolja är det viktig att skyddskläder och skyddshandskar valts så att de skyddar mot kontakt

text: med impregneringsmedlet. Vid sådant arbete är det vidare särskilt viktigt att byta handskar som slitits. Exempel på mast- och stolparbete där viss, eljest föreskriven utrustning, kan bedömas vara uppenbart onödig är rutininspektioner vid masten eller stolpen utan uppstigning i densamma. Till 14 § En lämplig utrustning för upprätthållande av samband med personal på marken är kommunikationsradioutrustning av sådan beskaffenhet, att den inte störs ut av t.ex. närbelägna sändare (jfr 22 §). Talstyrda utrustningar (av s.k. VOX-typ) kan vara att föredra i situationer där båda händer är upptagna. Kommunikation mellan arbetstagare i mast- eller stolparbete kan ofta klaras utan hjälpmedel i icke bullerstörda miljöer. Utrustning för nödlarm är svårare att undvara. Det är viktigt att arbetstagare, som t.ex. blivit hängande medvets- eller hjälplös i fallskyddsutrustning eller liknande, uppmärksammas och undsätts utan dröjsmål. Detta innebär att anordning för automatisk utlösning av larm i samband med fall ibland kan behövas. Till 15 § Enligt uppgifter från Elsäkerhetsverket gäller föreskrifterna i

text: ELSÄK-FS 1994:7

text: , 706 för matning av handhållen eller portabel materiel som används i fackverksmast, om möjligheten för en person under arbete att avbryta kontakten med den ledande masten är begränsad. Detta innebär att ett uttag, som används för anslutning av sådan materiel, antingen skall vara anslutet till ett SELV-system enligt 411.1 eller vara skyddsseparerat enligt 413.5 i

text: ELSÄK-FS 1994:7

text: . Till 19 § Användares dagliga tillsyn av stolpsko omfattar lämpligen rengöring av fotplatta och griparmar samt inspektion av eventuell förekomst av deformation, sprickor, nedslitna taggar eller motsvarande och granskning av remmarnas tillstånd. Före gång i stolpe kan det också vara lämpligt att prova stolpskornas tillförlitlighet och gripförmåga, vilket företrädesvis sker nära marknivån genom lätt gungning på första steget. Det är viktigt att användare av stolpskor är medveten om arbetsutrustningens exklusiva användningsområde och inte använder den som lyftoch dragkrok eller liknande. Den årliga kontrollen av stolpskor utförs lämpligen av en av arbetsgivaren utsedd person, som är väl förtrogen med stolpskors användning och skötsel. Stolpsko kan därutöver behöva genomgå kontroll om den utsatts för onormal påkänning, t.ex. blivit överkörd eller fallit till marken från större höjd. Kontroll av skorna bör företrädesvis utföras efter noggrann rengöring och brukar normalt omfatta:

text: – Undersökning av att ingen del av skorna deformerats. – Omsorgsfull okulär spricksökning under lämplig belysning. – Kontroll av att griparmarnas taggar är skarpa eller att motsvarande anordningar ger gott fäste. – Avsyning av remmarna och deras infästning i stolpskon. Om bristfällighet hos en stolpsko iakttas vid kontroll eller tillsyn, är det viktigt att den genast tas ur bruk och att arbetsledningen underrättas. Vässning av taggar på stolpsko bör göras efter tillverkarens instruktioner av härför utbildad person. Stolpskor bör kasseras om de är deformerade, har sprickor eller är kraftigt slitna eller korroderade. Kassering av åldersskäl kan lämpligen ske då stolpsko varit i bruk i 10 år eller, vid mycket låg användningsfrekvens, 15 år. För att hindra återbruk av kasserad stolpsko bör griparmarna kapas vid kassationsbeslutet. Till 20 § Av 2 och 3 §§ Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om internkontroll av arbetsmiljön framgår att arbetsgivaren skall planera, genomföra och följa upp verksamheten så, att kraven i

text: arbetsmiljölagen

text: och med stöd av denna utfärdade föreskrifter säkerställs. Exempel på instruktioner, som lämpligen kan tillhandahållas i såväl muntlig som skriftlig form, är sådana säkerhetsinstruktioner, som arbetstagaren är skyldig att iaktta. Till

text: 22 §

text: Till tryggande av elsäkerheten vid arbete i starkströmsanläggningar har Elsäkerhetsverket utgivit starkströmsföreskrifter (

text: ELSÄK-FS 1994:7

text: ) med ändring av Avdelning C, skötsel av elektriska starkströmsanläggningar (

text: ELSÄK-FS 1997:9

text: ). Till

text: 23 §

text: Kontrollerat avlägsnande av is och snö från anläggning kräver i regel särskilda försiktighetsåtgärder. De arbetsmiljörisker som är kopplade till klimatfaktorer varierar starkt med arbetsplatsens geografiska belägenhet, altitud och allmänna utsatthet. Det är också viktigt att uppmärksamma att avkylningseffekten (dvs. effekten av kombinationen vind och lufttemperatur) kan variera högst betydligt mellan olika nivåer i en mast. Mastarbete i kyla har beskrivits i en rapport från Arbetslivsinstitutet (Arbetslivsrapport 1999:22, ISSN 1401- 2928). När åskväder uppträder överraskande bör den som befinner sig i en mast eller stolpe snabbt ta sig ned och lämna riskområdet. Om detta, t.ex. av tidsskäl vid arbete på hög höjd i mast, inte är möjligt, bör arbetstagaren

text: istället bege sig till en plats som omges av mastkonstruktionen och koppla fast sig där. Till 24 § Av förbudet att bedriva höjdarbete som ensamarbete följer att den arbetskamrat, som arbetar eller uppehåller sig vid marknivå, måste vara tjänstbar och behörig för höjdarbete för att vid behov omedelbart kunna undsätta skadad på hög höjd. Till 25 § Exempel på situationer där höjdarbete kan behöva utföras i mörker kan vara nödvändiga, brådskande reparationsarbeten. Försvarsmakten har behov av att kunna öva och utföra höjdarbete under mörkläggning och är därför undantagen från tillämpningsområdet för 25 §. Vad som är tillfredsställande arbetsbelysning får bedömas efter karaktären och omfattningen av den akuta arbetsinsats som måste utföras. För större och mer kvalificerade arbeten krävs som regel tillfällig stationär belysning, medan bagatellåtgärder ofta kan klaras med personburen belysning av typ pannlampa. Till 26 § Det är viktigt att höjdarbete sker på arbetstagarens villkor vad avser bedömning av riskerna med hänsyn till nedisning, meteorologiska faktorer, upplevd dagsform etc. Till 28–29 §§ Även vid en riktigt bedriven kontrollverksamhet finns risk för att enstaka stolpar kan ha nedsatt hållfasthet som uppstått sedan senaste kontroll p.g.a. röta, markförändring, mekanisk påverkan, myrangrepp, hackspettskador, blixtnedslag, sabotage och skadegörelse eller av annan orsak. Det är därför viktigt att den som skall arbeta i en stolpe först gör en bedömning av om stolpen förefaller säker att gå upp i. Vissa yttre tecken kan tyda på skador. En frisk, kreosotimpregnerad trästolpe ger massiv klang och nästan ingen återstuds av hammarslag, medan svår rötskada med tunt skal av frisk ved ger ett tydligt trumljud med ihålig klang och stark återstuds. En saltimpregnerad stolpe bör undersökas vid jordbandet med ett undersökningsinstrument eller genom sondering med syl. Det bör observeras att risk för stolpbrott kan uppkomma vid förändring av belastningen på stolpen, t.ex. genom inspänning eller borttagning av ledare, ändring av stag eller liknande. Till 30 § Skyldighet att regelbundet genomföra rötskadekontroll (tidigare benämnd rötskadebesiktning) förelåg även enligt den kungörelse med föreskrifter om rötskadebesiktning av ledningsstolpar som nu upphävts. Trästolpars hållfasthet påverkas främst av de rötskador som efter hand uppträder i stolparna vid och strax under markytan (jordbandet). I en salt-

text: stolpe börjar rötan i många fall i ytveden och sprider sig in mot kärnan. I en kreosotstolpe börjar rötan inne i stolpen, nära gränsen mellan kärnved och splintved (där den rötbenägnare splintveden är svagast impregnerad), och sprider sig sedan utåt och inåt. Saltstolpens friska diameter minskar när rötskadan tilltar medan kreosotstolpens impregnerade skal vid större rötangrepp kommer att likna ett rör. Röta orsakas av svampar eller andra mikroorganismer. Tillväxten gynnas av hög fukthalt och temperatur i virket och hejdas under perioder med tjäle. Brunröta utvecklas ofta till en hålröta, och stolpen kan fortfarande ha kvar betydande del av sin hållfasthet, medan ”soft rot” i regel börjar utifrån. Det har stor betydelse i vilken del av landet stolpen står (p.g.a. tjälperiodens längd) och vilken typ av mark som den står i. Rötskadornas lägen i förhållande till marken är olika i saltstolpar och kreosotstolpar. I båda slagen av stolpar börjar rötan i allmänhet i jordbandet, varefter den sprider sig nedåt i en saltstolpe men såväl uppåt som nedåt i en kreosotstolpe. Det är därför viktigt att frilägga en saltstolpe till visst djup vid kontroll. I en kreosotstolpe kan allvarliga skador däremot normalt upptäckas utan friläggning av stolpen. Till 31 § EBR, Elbyggnadsrationalisering, är ett branschorgan för utveckling och samordning av rationella arbetsmetoder inom linjebyggnadstekniken. EBR drivs av VAST (Svenska kraftverksföreningens stiftelse för teknisk utveckling), Vattenfall och Svenska Elverksföreningen. I EBR-standard U 1:87 Rötskadebesiktning av trästolpar, Luftledningar, anges lämplig rutin för kontroll, regler för utdömning av rötskadad stolpe, märkning av stolpe som skall åtgärdas och förslag till blanketter för protokoll. Det är lämpligt att kontroll utförs enligt denna rutin eller på motsvarande sätt. Till 33 § För kontroll av en stolpes nedgrävningsdjup är det viktigt att granska marken kring stolpen. Man bör kunna utgå från att gällande normer följdes då stolpen sattes upp om ingen särskild anledning finns till misstänksamhet. Därefter kan emellertid händelser ha inträffat, som ändrat nedgrävningsdjupet. Tjäle kan ha skjutit upp stolpen. Marknivån kan ha sänkts genom anläggningsarbeten, utdikning, ras eller liknande. Markförändringar kan således medföra att stolpen står för grunt. Kontroll av stag innebär som regel inspektion av att inga uppenbara rostangrepp eller andra skador föreligger. Äldre stag som saknar galvaniskt skydd bör ägnas särskild uppmärksamhet. Med ledning av praktiska erfarenheter från rötskadekontroll av 20–35åriga BIS-stolpar (Bolidensalt-impregnerade stolpar) har en summarisk indelning av Sverige i fyra stora zoner gjorts. Medan färre än 10% döm-

text: des ut i den nordligaste zonen, blev ända upp till 90% utdömda i den sydligaste zonen. Stolpar i åkermark rötskadas betydligt snabbare än stolpar i skogsterräng. Kort tjälperiod bidrar också till att öka rötskadorna. Kreosotimpregnerade stolpar är beständigare än BIS-impregnerade stolpar (som inte längre sätts upp) och är likvärdiga med CCA-impregnerade. CCA är ett koppar-, krom- och arsenikhaltigt impregneringsmedel. Till 35 § Märkning bör ske på sådant sätt att den lätt uppmärksammas samt har tillfredsställande väderbeständighet och mekanisk hållfasthet. Regler om märkning finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om varselmärkning och varselsignalering på arbetsplatser. Till 36 § Det är lämpligt att redan i planeringen ta hänsyn till att varselmärkta stolpar bör förstärkas eller bytas och att bestämma inom vilken tid varselmärkt stolpe senast skall åtgärdas.


fs: afs

publisher: Arbetarskyddsstyrelsen

title: Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om ändring i Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (AFS 1982:17) om anteckningar om jourtid, övertid och mertid

text: Anteckningarna skall förvaras på arbetsstället under det kalenderår de avser samt de två nästföljande kalenderåren. Detsamma gäller förekommande kollektivavtal om undantag från

text: arbetstidslagens

text: bestämmelser, dispenser av Arbetarskyddsstyrelsen eller Arbetsmiljöverket samt Arbetarskyddsstyrelsens och Arbetsmiljöverkets beslut om nödfallsövertid och nödfallsmertid.

type: stycke

type: paragraf

text: Arbetsmiljöverket kan medge undantag från bestämmelserna i 1–10 §§, om det finns särskilda skäl.

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 januari 2001.

text: KENTH PETTERSSON

text: Lars Eklund Göran Lindh

text: kf

text: Utgivare: Göran Lindh

text: Publikationsservice

type: rubrik

text: ISBN 91-7930-364-1

text: Box 1300 • 171 25 SOLNA ISSN 0348-2138 Tfn: 08-730 97 00 • Telefax: 08-735 85 55 Elanders Gotab. Stockholm 2000

type: foreskrift


publisher: Stockholm 2001

title: Arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete och allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna

text: Dessa föreskrifter gäller för alla arbetsgivare. Med arbetsgivare likställs de som hyr in arbetskraft.

text: Definition av systematiskt arbetsmiljöarbete

text: Med systematiskt arbetsmiljöarbete menas i dessa föreskrifter arbetsgivarens arbete med att undersöka, genomföra och följa upp verksamheten på ett sådant sätt att ohälsa och olycksfall i arbetet förebyggs och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås.

text: Naturlig del i verksamheten, medverkan, arbetsmiljöpolicy och rutiner

text: Det systematiska arbetsmiljöarbetet skall ingå som en naturlig del i den dagliga verksamheten. Det skall omfatta alla fysiska, psykologiska och sociala förhållanden som har betydelse för arbetsmiljön.

text: Arbetsgivaren skall ge arbetstagarna, skyddsombuden och elevskyddsombuden möjlighet att medverka i det systematiska arbetsmiljöarbetet.

text: Det skall finnas en arbetsmiljöpolicy som beskriver hur arbetsförhållandena i arbetsgivarens verksamhet skall vara för att ohälsa och olycksfall i arbetet skall förebyggas och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås.

text: Jfr Rådets direktiv

text: av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (EGT nr L 183, 29.6.1989, s.1)

text: Det skall finnas rutiner som beskriver hur det systematiska arbetsmiljöarbetet skall gå till. Arbetsmiljöpolicyn och rutinerna skall dokumenteras skriftligt om det finns minst tio arbetstagare i verksamheten.

text: Uppgiftsfördelning och kunskaper

text: Arbetsgivaren skall fördela uppgifterna i verksamheten på ett sådant sätt att en eller flera chefer, arbetsledare eller andra arbetstagare får i uppgift att verka för att risker i arbetet förebyggs och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. Arbetsgivaren skall se till att de som får dessa uppgifter är tillräckligt många och har de befogenheter och resurser och den kompetens som behövs. Dessutom skall kraven i bilaga 1 uppfyllas. Uppgiftsfördelningen skall dokumenteras skriftligt om det finns minst tio arbetstagare i verksamheten.

text: Arbetsgivaren skall se till att arbetstagarnas kunskaper om arbetet och riskerna i arbetet är tillräckliga för att ohälsa och olycksfall skall förebyggas och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. När riskerna i arbetet är allvarliga skall det finnas skriftliga instruktioner för arbetet. Chefer och arbetsledande personal skall ha de särskilda kunskaper som de behöver för sina uppgifter i det systematiska arbetsmiljöarbetet.

text: Riskbedömning, åtgärder och uppföljning

text: Arbetsgivaren skall regelbundet undersöka arbetsförhållandena och bedöma riskerna för att någon kan komma att drabbas av ohälsa eller olycksfall i arbetet. När ändringar i verksamheten planeras, skall arbetsgivaren bedöma om ändringarna medför risker för ohälsa eller olycksfall som kan behöva åtgärdas. Riskbedömningen skall dokumenteras skriftligt. I riskbedömningen skall anges vilka risker som finns och om de är allvarliga eller inte.

text: Om någon arbetstagare råkar ut för ohälsa eller olycksfall i arbetet och om något allvarligt tillbud inträffar i arbetet, skall arbetsgivaren utreda orsakerna så att risker för ohälsa och olycksfall kan förebyggas i fortsättningen. Arbetsgivaren skall varje år göra en skriftlig sammanställning av ohälsa, olycksfall och allvarliga tillbud som inträffat i arbetet.

text: Arbetsgivaren skall omedelbart eller så snart det är praktiskt möjligt genomföra de åtgärder som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Arbetsgivaren skall också vidta de åtgärder som i övrigt behövs för att uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö. Åtgärder som inte genomförs omedelbart skall föras in i en skriftlig handlingsplan. I planen skall anges när åtgärderna skall vara genomförda och vem som skall se till att de genomförs. Genomförda åtgärder skall kontrolleras.

text: Arbetsgivaren skall varje år göra en uppföljning av det systematiska arbetsmiljöarbetet. Om det inte fungerat bra skall det förbättras. Uppföljningen skall dokumenteras skriftligt om det finns minst tio arbetstagare i verksamheten.

text: Företagshälsovård

text: När kompetensen inom den egna verksamheten inte räcker för det systematiska arbetsmiljöarbetet eller för arbetet med arbetsanpassning och rehabilitering, skall arbetsgivaren anlita företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp utifrån. När företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp anlitas skall den vara av tillräcklig omfattning samt ha tillräcklig kompetens och tillräckliga resurser för detta arbete. Dessutom skall kraven i bilaga 2 uppfyllas.

text: Ikraftträdande

text: Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juli 2001. Samtidigt upphävs Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse (

text: AFS 1996:6

text: ) med föreskrifter om internkontroll av arbetsmiljön.

text: KENTH PETTERSSON

text: Lars Eklund Göran Lindh

text: Bilaga 1

text: Arbetstagare med uppgifter enligt 6 §

text: De som arbetsgivaren enligt 6 § givit uppgifter i arbetsmiljöarbetet skall – få tillgång till sammanställningar enligt 9 § i dessa föreskrifter samt arbetsskadeanmälningar enligt lagen om arbetsskadeförsäkring (

text: ), – få tillgång till information om de förebyggande arbetsmiljöåtgärderna i verksamheten och om åtgärdskrav från Arbetsmiljöverket samt – få lämna synpunkter till arbetsgivaren på • valet av andra arbetstagare med uppgifter i arbetsmiljöarbetet, • valet av de arbetstagare som behövs för att genomföra första hjälpen, brandbekämpning och utrymning, • anlitande av företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp utifrån, • uppläggningen av arbetsmiljöarbetet, • riskbedömningar, • åtgärder för att förebygga ohälsa och olycksfall, • den personliga skyddsutrustning som kan behövas, • sammanställningar och arbetsskadeanmälningar, • vilken information de behöver få tillgång till om förebyggande arbetsmiljöåtgärder i verksamheten och om åtgärdskrav från Arbetsmiljöverket samt • hur informationen i dessa frågor skall utformas.

text: Bilaga 2

text: Företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp utifrån enligt 12 §

text: Arbetsgivaren skall se till att den företagshälsovård eller motsvarande sakkunniga hjälp utifrån som anlitas enligt 12 § – får information om de faktorer som påverkar eller misstänks påverka arbetstagarnas hälsa och säkerhet samt – har tillgång till information om • aktuella arbetsmiljörisker, • förebyggande åtgärder och • de åtgärder som vidtagits för att utse, utbilda och utrusta de arbetstagare som behövs för att genomföra första hjälpen, brandbekämpning och utrymning. Informationen skall gälla både verksamheten i stort och varje enskild arbetsplats eller varje enskilt arbete.

text: Arbetsmiljöverkets allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete

text: Arbetsmiljöverket meddelar följande allmänna råd om tillämpningen av verkets föreskrifter

text: AFS 2001:1

text: om systematiskt arbetsmiljöarbete. Allmänna råd har en annan juridisk status än föreskrifter. De är inte tvingande, utan deras funktion är att förtydliga innebörden i föreskrifterna (till exempel upplysa om lämpliga sätt att uppfylla kraven eller visa exempel på praktiska lösningar och förfaringssätt ) och att ge rekommendationer, bakgrundsinformation och hänvisningar.

text: Bakgrund

text: Syftet med föreskrifterna

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § arbetsmiljölagen

text: har arbetsgivaren huvudansvaret för arbetsmiljön i verksamheten. 3 kap. 2 a § beskriver övergripande hur ansvaret skall uppfyllas. Föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete utvecklar och preciserar hur arbetsgivaren skall gå tillväga för att uppfylla sitt ansvar. Andra föreskrifter från Arbetarskyddsstyrelsen och Arbetsmiljöverket kompletterar reglerna om arbetsmiljöarbetet till exempel när det gäller rutiner, kunskaper och riskbedömning. Föreskrifter om internkontroll av arbetsmiljön trädde i kraft den 1 januari 1993 (

text: AFS 1992:6

text: ). Reviderade regler började gälla den 1 mars 1997 (

text: AFS 1996:6

text: ). De nya föreskrifterna har fått ett annat namn. Den grundläggande metodiken i ett systematiskt arbetsmiljöarbete är däremot oförändrad. Krav på att de som hyr in arbetskraft skall bedriva systematiskt arbetsmiljöarbete har tillkommit liksom bestämmelser om företagshälsovård. Det har gjorts flera förtydliganden och förenklingar.

text: EG:s ramdirektiv

text: Genom medlemskapet i EU måste Sverige överföra EG:s direktiv om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (

text: ). Föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete överför delar av direktivet genom kraven på exempelvis arbetsmiljöpolicy, uppgiftsfördelning, sakkunnig hjälp utifrån och skriftliga riskbedömningar.

text: Kommentarer till paragraferna

text: Föreskrifternas tillämpningsområde

text: Till 1 §

text: Arbetsgivare

text: Med arbetsgivare menas i föreskrifterna arbetsgivare i juridisk mening, dvs. en fysisk eller juridisk person som har en eller flera arbetstagare anställda. Ett litet företag kan drivas i bolagsform. Det kan också drivas utan att vara bolag. Det drivs då under ägarens namn eller med ett särskilt firmanamn. När företaget drivs utan bolag är arbetsgivaren en fysisk person. När det drivs som ett bolag eller en förening är arbetsgivaren däremot en juridisk person. Juridiska personer är handelsbolag, aktiebolag, föreningar, stiftelser, kommuner, landsting, församlingar m.fl. Staten är en juridisk person men representeras som arbetsgivare av statliga myndigheter och affärsverk.

text: Den som hyr in arbetskraft

text: Den som anlitar inhyrd personal är skyldig att – i fråga om det arbete som inhyrningen gäller – följa föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete. Det kan exempelvis gälla att undersöka arbetsförhållandena, bedöma risker, vidta åtgärder och ge instruktioner.

text: Den som hyr ut arbetskraft

text: Den arbetsgivare som hyr ut arbetskraft kan inte bestämma över platsen för arbetet och inte heller över de lokaler och maskiner som finns där. Det är därför viktigt att denne planerar och följer upp arbetet noga. Det kan gälla valet av arbetsplats, arbetsuppgifter och arbetstid samt summering av erfarenheterna från uthyrningen. Den som hyr ut arbetskraft bör vara uppmärksam på den anställdes totala fysiska och psykiska belastning när han eller hon hyrs ut till olika ställen. Den arbetsgivare som hyr ut arbetskraft har kvar sitt ansvar för de anställda och är skyldig att genomföra långsiktiga arbetsmiljöåtgärder exempelvis i fråga om utbildning och rehabilitering.

text: Till 2 §

text: Begreppet systematiskt arbetsmiljöarbete

text: Föreskrifterna innebär att det systematiska arbetsmiljöarbetet omfattar hela verksamheten oavsett om den bedrivs på samma ställe hela tiden, är spridd eller rörlig. De gäller också vid distansarbete, till exempel när arbetstagaren utför arbete i sitt eget hem. Arbetsmiljöarbetet behöver bedrivas både under löpande drift och vid förändringar, exempelvis omorganisationer och nybyggnad och när nya arbets- och produktionsmetoder skall införas. Det är viktigt att arbetsmiljöarbetet inte begränsas till arbetsmiljön för huvuddelen av arbetstagarna utan även omfattar förhållanden som kanske bara berör en eller några få.

text: Ohälsa, olycksfall och en tillfredsställande arbetsmiljö

text: Syftet med kraven i

text: arbetsmiljölagen

text: , arbetsmiljöförordningen och Arbetarskyddsstyrelsens och Arbetsmiljöverkets regler är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och att uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö. Ohälsa kan vara både sjukdomar enligt medicinska, objektiva kriterier och kroppsliga och psykiska funktionsstörningar av olika slag som inte är sjukdom i objektiv mening. Exempel på det senare är olika former av stressreaktioner och belastningsbesvär. Sådana tillstånd kan leda till sjukdom. Styrkan i upplevelserna, varaktigheten och förmågan att fungera som tidigare avgör om ohälsa föreligger. Olycksfall innebär fysisk eller psykisk skada till följd av en plötslig händelse. Ett olycksfall kan leda till såväl en lindrig skada som till dödsfall. En tillfredsställande arbetsmiljö utmärks av till exempel möjlighet till inflytande, handlingsfrihet och utveckling, till variation, samarbete och sociala kontakter.

text: Till 3 §

text: Naturlig del i den dagliga verksamheten

text: Arbetsmiljöfrågor behöver på samma sätt som produktion, ekonomi och kvalitet hanteras i verksamheten och inte som ett eget system för sig. Många verksamhetsbeslut berör arbetsförhållandena. Följderna för arbetsmiljön behöver därför bedömas och beaktas innan besluten fattas. Enligt

text: 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen

text: är arbetsgivaren skyldig att ha en organisation för arbetsanpassning och rehabilitering. Denna verksamhet bör samordnas med det systematiska arbetsmiljöarbetet. Arbetsgivaren kan även tillämpa frivilliga system för kvalitetssäkring och miljöledning. Det systematiska arbetsmiljöarbetet kan, där det är lämpligt, samordnas med dessa system. Det är dock viktigt att arbetsmiljöfrågorna får tillräcklig uppmärksamhet och utrymme även vid en samordning. Det gäller till exempel frågor om belastningsergonomi, psykosociala förhållanden och arbetsanpassning och rehabilitering.

text: Alla förhållanden som har betydelse för arbetsmiljön

text: Det finns många skilda faktorer i arbetet som påverkar arbetstagaren fysiskt och psykiskt. De ger tillsammans arbetstagarens totala arbetsmiljö. Som exempel kan nämnas buller, luftkvalitet, kemiska hälsorisker och maskiner samt organisatoriska förhållanden såsom arbetsbelastning, arbetstider, ledarskap, sociala kontakter, variation och möjlighet till återhämtning. Arbetsgivaren behöver ta hänsyn till alla faktorer som kan inverka på den enskildes arbetssituation. Det gäller inte bara sådant som kan påverka hälsa och säkerhet negativt. En bra arbetsmiljö bidrar till en god hälsa och betyder mer än frånvaro av sjukdom och olycksfall.

text: Till 4 §

text: Arbetstagare

text: Alla som är anställda i verksamheten är arbetstagare. Det gäller även chefer och arbetsledande personal, till exempel Vd i ett aktiebolag och förvaltningschef i en kommun.

text: Praktikanter, lärlingar, vikarier, prov- och projektanställda är också arbetstagare. Elever, värnpliktiga och andra som tjänstgör inom totalförsvaret och personer på vårdinstitutioner som utför anvisat arbete likställs med arbetstagare. Det är viktigt att de enskilda arbetstagarna deltar i det dagliga systematiska arbetsmiljöarbetet. Deras uppgifter är exempelvis att rapportera risker, att ge förslag på åtgärder och synpunkter på resultatet av genomförda åtgärder. Det är också viktigt att de deltar när arbetsmiljöpolicyn och rutinerna tas fram.

text: Medverkan

text: Arbetstagarna företräds i arbetsmiljöfrågor av lokala och regionala skyddsombud. Elever företräds av elevskyddsombud. Skyddsombuden och elevskyddsombuden har givna roller i arbetsmiljöarbetet genom bestämmelser i

text: arbetsmiljölagen

text: och arbetsmiljöförordningen. Det är väsentligt att arbetsgivaren, arbetstagarna, skyddsombuden och elevskyddsombuden tillsammans avgör hur man skall samverka i det systematiska arbetsmiljöarbetet. Det är ofta praktiskt att utveckla de former för samarbete som redan finns, till exempel arbetsplatsträffar, projekt- och samverkansgrupper och skyddskommittémöten. Det kan vara värdefullt att föra protokoll vid mötena. Det är viktigt att de som deltar i arbetsmiljöarbetet har tillräcklig tid för uppgifterna och får den information som behövs. Det är väsentligt att arbetsmiljöarbetet bedrivs utifrån riskerna för ohälsa och olycksfall och arbetstagarnas förutsättningar för arbetet. Arbetsgivaren bör därför utnyttja deras kunskaper och erfarenheter. Kvinnor och män arbetar ofta under olika villkor och har ofta olika förutsättningar för arbetet. Det är viktigt att arbetsgivaren tar till sig arbetstagarnas synpunkter och tar hänsyn till sådant som kan förbättra arbetsförhållandena. Arbetsgivaren har alltid kvar sitt ansvar för arbetsmiljön. Samverkan är dock i praktiken en förutsättning för att arbetsmiljöarbetet skall bli effektivt.

text: Till 5 §

text: Arbetsmiljöpolicy

text: De risker som finns i verksamheten är en viktig utgångspunkt när arbetsmiljöpolicyn skall formuleras. Det är viktigt att policyn är så konkret att

text: den kan följas upp. Den kan till exempel vara inriktad på konkreta åtgärder för att förebygga olycksfall och för att öka variationen i arbetet. I ett litet företag kan handlingsplanerna (10 §) fungera som arbetsmiljöpolicy.

text: Rutiner

text: Rutiner, det vill säga i förväg bestämda tillvägagångssätt, syftar till att få systematik i arbetsmiljöarbetet. Detta kan förhindra felaktiga beslut. Rutinerna bör ge besked om när, hur och av vem det systematiska arbetsmiljöarbetet skall genomföras samt vilka som skall medverka. Rutinerna behöver inte vara omfattande. I ett litet företag kan det räcka med att det finns en tydlig framförhållning när det gäller vad som skall göras i arbetsmiljöarbetet. Det är särskilt viktigt att på förhand bestämma när och hur undersökning av arbetsförhållandena skall göras.

text: Allmänt om skriftlig dokumentation

text: Det räcker inte att upprätta dokument för att bedriva ett systematiskt arbetsmiljöarbete. Avgörande är vad som åstadkoms i praktiken för att förbättra arbetsmiljön. Det finns inte heller krav på någon särskild pärm eller handbok. Syftet med skriftlig dokumentation är att den skall vara hjälpmedel i arbetsmiljöarbetet, både för arbetsgivaren och arbetstagarna. Det är därför lämpligt att de tillsammans tar fram de dokument som behövs. Riskbedömning, sammanställningar av skador och tillbud samt åtgärdsplaner skall alltid vara skriftliga, även i små företag (8, 9 och 10 §§). Skriftlig dokumentation av arbetsmiljöpolicy, rutiner, uppgiftsfördelning och uppföljning av det systematiska arbetsmiljöarbetet krävs inte i företag med färre än tio anställda. Dokumentationen behöver alltid anpassas till verksamhetens förutsättningar och behov och vara tydlig och lätt att förstå. För att arbetstagarna skall kunna medverka i arbetsmiljöarbetet är det viktigt att dokumentationen är lättillgänglig. Den behöver också hållas aktuell och innehålla uppgift om när den är uppdaterad.

text: Sammanfattning av dokumentationskraven

text: Riskbedömning, sammanställningar av skador och tillbud samt handlingsplaner skall alltid vara skriftliga (8, 9 och 10 §§).

text: Skriftlig dokumentation av arbetsmiljöpolicy, rutiner, uppgiftsfördelning och uppföljning av det systematiska arbetsmiljöarbetet krävs om det finns minst tio arbetstagare i verksamheten (5, 6 och 11 §§). När riskerna i arbetet är allvarliga skall det finnas skriftliga instruktioner för arbetet (7 §).

text: Uppgiftsfördelning och kunskaper

text: Till 6 §

text: Uppgifter

text: Arbetsgivaren har alltid kvar sitt ansvar för arbetsmiljön, även om olika uppgifter i arbetsmiljöarbetet fördelats. I ett litet företag kan arbetsgivaren på ett enkelt sätt klargöra vem som skall göra vad i det systematiska arbetsmiljöarbetet. Arbetsgivaren kan också välja att utföra uppgifter själv. I större företag gäller uppgiftsfördelningen i första hand chefer och arbetsledande personal. De bedriver arbetsmiljöarbetet som en naturlig del i sin dagliga verksamhet, till exempel vid beslutsfattande och arbetsledning. De kan i sin tur ofta lägga ut uppgifter på andra arbetstagare. Uppgifterna behöver fördelas på bestämda personer eller befattningar. Det är viktigt att en uppgift inte faller mellan stolar, glöms bort eller att samma uppgift läggs på flera personer. Det är också viktigt att bestämma vad som skall gälla till exempel vid sjukfrånvaro och semester. Uppgifterna bör beskrivas så tydligt som möjligt, särskilt när verksamheten är rörlig eller bedrivs på olika platser. Det bör vid varje tillfälle stå klart för alla berörda arbetstagare vem som skall göra vad i arbetsmiljöarbetet. Kraven i bilaga 1 är en överföring av artiklar i EG:s ramdirektiv. Föreskrifterna i 6 § och i bilaga 1 avser inte skyddsombuden.

text: Befogenheter och resurser

text: Befogenheter gäller rätt att fatta beslut och vidta åtgärder. Resurser är ekonomiska medel, tillgång till personal, utrustning, lokaler, tid och kunskaper. Om en arbetstagares befogenheter, kunskaper eller tid inte räcker för en tilldelad arbetsuppgift, är det viktigt att han eller hon vänder sig till sin chef och begär förändring. Det kan bli nödvändigt att arbetstagaren frånsäger sig uppgiften. Detta kan göras helt informellt men behöver uttryckas klart och tydligt. Om uppgiftsfördelningen har

text: gjorts skriftligt är det ofta viktigt att arbetstagaren också frånsäger sig uppgiften skriftligt.

text: Uppgiftsfördelning och ansvar

text: Arbetsgivaren behöver hela tiden ha klart för sig att uppgiftsfördelningen fungerar bra och göra ändringar i fördelningen när det behövs. Uppgiftsfördelning innebär inte att den som fått uppgifter automatiskt blir straffad vid en arbetsolycka eller sjukdom i arbetet. Fördelningen innebär alltså inte att arbetsgivaren kan bestämma vem som skall straffas om till exempel en olycka inträffar. Detta ansvar fastställs av domstol. Om en olycka leder till åtal och domstolsbehandling, kan det ha stor betydelse för domstolens bedömning om den åtalade haft tillräckliga kunskaper och tillräckliga befogenheter och resurser för sina uppgifter.

text: Till 7 §

text: Allmänt om kunskaper

text: Arbetstagarna kan få kunskaper om arbetsmiljön genom att delta i särskild utbildning och genom att syssla med arbetsmiljöfrågor i arbetet. Även om arbetet i sig inte är särskilt riskfyllt kan felhandlingar eller olämplig hantering leda till ohälsa och olycksfall, både för arbetstagaren själv och annan personal. Om arbetstagaren inte anser sig ha tillräckliga kunskaper för att ohälsa och olycksfall skall kunna förebyggas är det viktigt att arbetstagaren anmäler detta till arbetsgivaren. Arbetstagarna behöver ha kunskaper om vilken personlig skyddsutrustning och vilka tekniska hjälpmedel som kan behövas i arbetet. Det är viktigt att arbetsgivaren lägger ner tillräcklig tid på att motivera dem att använda utrustningen och hjälpmedlen och att arbetstagarna använder dessa. Det är ofta nödvändigt att komplettera kunskaperna vid ändringar i arbetsuppgifter, arbetsutrustning, arbetsmetoder, verksamhet och organisation och efter lång bortovaro. Det är viktigt att arbetsgivaren ser till att kunskaperna hela tiden hålls aktuella. Det är angeläget att arbetstagarna får information i god tid vid planerade ändringar i verksamhetens omfattning, inriktning och organisation och att de ges möjlighet att delta i förändringsarbetet. Det är särskilt viktigt inför verksamhetsinskränkningar och nedläggning så att fysiska och psykiska belastningar i arbetet kan förebyggas.

text: Risker i arbetet

text: Det är helt nödvändigt att arbetstagaren får klart för sig vilka risker som finns med de egna arbetsuppgifterna och vad som skall göras för att undvika ohälsa och olycksfall. Det är också väsentligt att känna till andra risker som arbetstagaren kan komma i kontakt med i arbetet. Det är särskilt viktigt att arbetstagaren har grundliga kunskaper om riskerna vid arbete på platser som den egna arbetsgivaren inte kan bestämma över, till exempel vid arbete där flera arbetsgivare driver verksamhet och vid distansarbete.

text: Introduktion

text: Arbetsgivaren bör så tidigt som möjligt introducera arbetstagaren i arbetet. Det gäller särskilt arbetstagare som saknar tidigare erfarenheter av arbetslivet. Introduktionen bör ge en uppfattning om arbetstagarens egna arbetsuppgifter och sambandet med andras, inblick i hur verksamheten i stort fungerar och om vilka risker som finns i verksamheten. Introduktionen bör också beskriva det systematiska arbetsmiljöarbetet, till exempel vem arbetstagaren skall vända sig till när det gäller arbetsmiljön.

text: Skriftliga instruktioner

text: Det är viktigt att det finns skriftliga instruktioner för vad som skall göras vid haverier, driftstörningar, tillbud och olycksfall. Det behövs ofta skriftliga instruktioner för reparation, underhåll och annan service liksom för svårbemästrade situationer i arbete med till exempel klienter och patienter. Det är angeläget att instruktionerna är tillgängliga på arbetsplatsen och är lätta att förstå. Det är också viktigt att de hålls aktuella och innehåller uppgift om när de är uppdaterade. Skriftliga instruktioner kan behöva kombineras med muntliga. Arbetsgivaren bör anpassa introduktion och instruktioner till arbetstagarens ålder, erfarenhet, vana vid arbetsuppgiften och arbetslivet, språkkunskaper, kulturella bakgrund och eventuell funktionsnedsättning. Arbetsgivaren bör också förvissa sig om att instruktionerna uppfattats riktigt.

text: Chefer och arbetsledande personal

text: Chefer och arbetsledande personal behöver ha god kännedom om reglerna i

text: arbetsmiljölagen

text: och arbetsmiljöförordningen liksom föreskrif-

text: terna från Arbetarskyddsstyrelsen och Arbetsmiljöverket. De behöver också ha klart för sig hur reglerna skall tillämpas i verksamheten. Chefer och arbetsledande personal har avgörande betydelse för att arbetsförhållandena skall vara tillfredsställande och för att ohälsa och olycksfall skall förebyggas. De behöver därför gedigna kunskaper om arbetet, riskerna i arbetet och åtgärder för att förebygga skador. Det är viktigt att de har god insikt i hur människor reagerar i olika situationer och att de är insatta i de hälsomässiga effekterna av till exempel hög arbetsbelastning, övertid, kränkande särbehandling, våld och hot och missbruk. De bör då lättare kunna ge arbetstagarna det stöd som de behöver.

text: Riskbedömning, åtgärder och uppföljning

text: Till 8 §

text: Risker i arbetet

text: Ordet risk innebär i föreskrifterna sannolikheten för att ohälsa eller olycksfall i arbetet skall uppstå och följderna av detta. Risker i arbetet kan leda till skador både på kort och lång sikt. Hur allvarlig risken är måste avgöras från fall till fall.

text: Uppmärksamhet i vardagen

text: Det är väsentligt att chefer och arbetsledande personal i den dagliga verksamheten är uppmärksamma på hur arbetstagarna mår i sitt arbete. Stor korttidsfrånvaro, vantrivsel och relationsproblem kan vara varningssignaler om risker i arbetet. Arbetsgivaren bör vara uppmärksam på effekterna av till exempel övertid och hög arbetsbelastning.

text: Undersökning och riskbedömning

text: Risker i arbetet behöver undersökas och bedömas systematiskt. Det kan göras genom dagliga undersökningar eller till exempel genom skyddsronder, arbetsmiljöronder och andra probleminventeringar. Arbetsgivaren behöver vara klar över vilka risker som finns så att ohälsa och olycksfall kan förebyggas. Hur ofta undersökningar behöver göras bestäms av de risker som finns i verksamheten. Bedömningen bör alltid resultera i förslag till åtgärder för att få bort eller minska riskerna. Arbetarskyddsstyrelsens och Arbetsmiljöverkets regler kan ge viktig information när risker skall kartläggas och bedömas. Om det inte finns föreskrifter på ett visst område, gäller

text: arbetsmiljölagens

text: allmänna krav.

text: Bedömningen av risker behöver göras mot bakgrund av de allmänna erfarenheter som finns i verksamheten och de rutiner som tillämpas. Det är viktigt att hämta kunskaper från sammanställningar av ohälsa, olycksfall och tillbud och av genomförda arbetsanpassnings- och rehabiliteringsåtgärder. Information kan hämtas från forskning på området och från allmän statistik, till exempel över arbetsskador.

text: Metoder för undersökning

text: Yrkeshygieniska och andra mätningar samt medicinska kontroller kan behöva göras som ett led i riskbedömningen. I företag med kemiska risker, brand- eller explosionsrisker är det ofta nödvändigt att använda särskilda metoder för riskanalys. Det gäller också verksamhet med automatiserad eller komplex maskinell utrustning. Enkäter och intervjuer kan ge en bild av förhållanden som innebär fysiska och psykiska påfrestningar. Medarbetarsamtal är viktiga för att få en tydligare bild av förhållandena. Flera omständigheter samverkar vanligen när det skapas risker i arbetet. Det är också väsentligt att ta hänsyn till hur människan fungerar i olika arbetssituationer. Det gäller att fråga sig hur hon reagerar, tänker, beter sig och samspelar med andra personer.

text: Riskfyllda arbetssituationer

text: Reparationsarbete, till exempel vid störningar och haverier i maskiner och andra tekniska anordningar, är ofta riskfyllt. Det gäller också oväntade situationer i arbete med andra människor, till exempel i vård- och omsorgsarbete.

text: Risker för arbetstagargrupper

text: Minderåriga, invandrare, personer med funktionshinder och gravida kvinnor är exempel på grupper som av olika skäl kan vara utsatta för särskilda risker.

text: Ändringar i verksamheten

text: Det är angeläget att ta hänsyn till arbetsmiljön, dels innan verksamheten kommit i gång, dels inför förändringar under löpande drift. Det är viktigt att hitta riskerna och åtgärda dem innan de ”byggts in i systemet”.

text: Personalen kan ibland fara illa vid en omorganisation, särskilt vid inskränkning och nedläggning av verksamheten. Det är viktigt att tidigt få fram riskerna så att negativa följder av omställningsprocessen kan förebyggas. Det är angeläget att ta hänsyn till arbetsmiljön exempelvis när man tar in anbud, tecknar avtal, projekterar, konstruerar och köper in varor och tjänster. Anbud kan till exempel utformas så att levererad utrustning och tillhandahållna tjänster uppfyller kraven enligt Arbetarskyddsstyrelsens och Arbetsmiljöverkets föreskrifter. Det är också viktigt att ta hänsyn till att leverantörens/entreprenörens eget systematiska arbetsmiljöarbete är tillfredsställande.

text: Skriftliga riskbedömningar

text: Den skriftliga riskbedömningen avser de risker som kommer fram vid de regelbundna undersökningarna och i samband med planeringen av ändringar i verksamheten. De kan med fördel samordnas med handlingsplanen (10 §). Även de risker som avhjälps omedelbart behöver tas med i riskbedömningen. De utgör viktig information i det fortsatta systematiska arbetsmiljöarbetet.

text: Till 9 §

text: Allvarliga tillbud

text: Ett tillbud är en oönskad händelse som kunnat leda till ohälsa eller olycksfall. Allvarliga tillbud är händelser som i sig innebär stor fara för ohälsa eller olycksfall. Det behöver inte finnas någon fara för person i den aktuella situationen. Ett exempel är en explosion i en lokal där ingen vistas för tillfället. Tillbud är ofta en följd av brister i arbetsmiljöarbetet.

text: Utredning

text: Utredningsskyldigheten gäller om det finns ett samband mellan det som hänt och förhållandena i arbetet. Det kan vara värdefullt att arbetsgivaren även utreder tillbud som inte är allvarliga. Ofta har tekniska faktorer, mänskligt handlande, organisatoriska förhållanden och ledning av verksamheten samverkat, exempelvis till ett olycksfall. Arbetsgivaren bör därför, så långt det är praktiskt möjligt, ta reda på samtliga bakomliggande orsaker till det inträffade. Utredningen behöver göras grundligt och systematiskt. Den kan omfatta iakttagelser

text: på arbetsplatsen, intervjuer med berörd personal och granskning av ritningar, uppgiftsfördelning, instruktioner och rutiner. Utredningen bör fokuseras på händelsen och de förhållanden som lett fram till den. Den bör göras i förebyggande syfte och inte uppehålla sig vid skuldfrågan. Sjukfrånvaro kan bero på ohälsa eller olycksfall som orsakats av förhållanden i arbetsmiljön. Det är därför viktigt att ta reda på om frånvaron har samband med arbetsförhållandena. En sammanställning av den totala sjukfrånvaron speglar ofta arbetsmiljön i verksamheten.

text: Årliga sammanställningar

text: Syftet med sammanställningarna är att underlätta bedömningen av risker i arbetet så att nya skador och tillbud kan förhindras. Det kan vara lämpligt att använda blanketten för anmälan av arbetsskada när anteckning om ohälsa och olycksfall skall göras. Även sådan ohälsa i arbetet som inte anmäls som arbetsskada behöver antecknas, liksom allvarliga tillbud. Dessa uppgifter kan ha stor betydelse för att förebygga senare ohälsa. Kvinnor och män kan utsättas för olika risker i arbetet. Det är därför viktigt att särredovisa kvinnor och män i fråga om ohälsa, olycksfall och tillbud. Redovisningen kan visa att skilda åtgärder behövs.

text: Till 10 §

text: Åtgärder

text: När åtgärder skall vidtas är utgångspunkten de risker för ohälsa och olycksfall som kommit fram vid undersökningarna. Ofta behövs en prioritering utifrån hur allvarliga riskerna är. De kan ibland vara så allvarliga att arbetet måste avbrytas direkt. Det är väsentligt att få bort eller minska riskerna ”vid källan”. Om en risk inte helt kan undvikas är det viktigt att arbetstagarna skyddas på annat sätt, exempelvis genom instruktioner, stöd och handledning eller personlig skyddsutrustning. Olika lösningar kan ibland behöva prövas för att komma fram till lämpliga åtgärder. När det gäller till exempel negativ stress och ensidigt fysiskt arbete kan det ofta behövas ändringar i organisationen och genomförande av utbildning och träning för att få en tillfredsställande arbetsmiljö med meningsfulla och utvecklande arbetsuppgifter.

text: Handlingsplaner

text: De åtgärder som inte vidtas omedelbart, dvs. samma dag eller någon av de närmast följande dagarna, antecknas i en skriftlig handlingsplan eller förs in i en reviderad plan. Det är ofta praktiskt att ta upp riskerna i anslutning till åtgärderna. Risker i arbetet som inte åtgärdas kan vara tecken på att arbetsmiljöarbetet fungerar dåligt.

text: Kontroll av genomförda åtgärder

text: För att förvissa sig om att riskerna åtgärdats bör arbetsgivaren, omedelbart eller så snart det går rent praktiskt, kontrollera resultatet. Om åtgärderna inte varit tillräckliga kan de behöva kompletteras. Även de nya åtgärderna kan skapa risker och behöver därför kontrolleras.

text: Till 11 §

text: Uppföljningsmetodik

text: Syftet med den årliga uppföljningen är att undersöka om arbetsmiljöarbetet bedrivs enligt föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete. Det kan behövas tätare uppföljning än en gång om året, till exempel efter en omorganisation och efter olycksfall och allvarliga tillbud. Uppföljningen kan göras genom att innehållet i föreskrifterna och råden jämförs med det arbetsmiljöarbete som faktiskt bedrivs. Genom intervjuer med chefer, arbetsledare, andra arbetstagare och skyddsombud kan arbetsgivaren ta reda på om till exempel uppgiftsfördelningen fungerar bra.

text: Företagshälsovård

text: Till 12 §

text: Innebörden av företagshälsovård

text: Hälsan kan påverkas av en rad olika, ibland samverkande faktorer i arbetsmiljön. Även individuella faktorer har betydelse för hälsan. Enligt

text: 3 kap. 2 b § arbetsmiljölagen

text: avses med företagshälsovård en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Den skall ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Inom företagshälsovården behövs

text: därför breda kunskaper i till exempel arbetsorganisation, beteendevetenskap, ergonomi, medicin, rehabilitering och teknik. Företagshälsovård kan upphandlas utifrån eller ordnas som en självständig del av företagets verksamhet. Det är viktigt att den är partsneutral. Det är angeläget att arbetstagarna och skyddsombuden får möjlighet att medverka vid upphandling av företagshälsovård liksom vid beslut om uppdragets utformning och genomförande. Frågor om företagshälsovård tas upp i skyddskommittén.

text: Anlitande av företagshälsovård

text: Företagshälsovården skall kunna utnyttjas av både arbetsgivare och arbetstagare. Det är lämpligt att den anlitas som en sammanhållen resurs och inte enbart till enstaka tjänster. Därmed säkras kontinuitet och en allsidig bedömning av arbetsmiljöförhållandena. Företagshälsovårdens expertkunskap är ofta nödvändig både när det gäller att undersöka och bedöma de fysiska och psykiska riskerna och när det gäller att föreslå åtgärder och medverka vid genomförandet. Företagshälsovården är också en viktig resurs när rehabiliteringsutredningar skall göras och vid arbetsanpassningsåtgärder för enskilda arbetstagare och grupper av anställda. Det gäller till exempel när det finns arbetstagare som är särskilt känsliga för risker i den aktuella arbetsmiljön. Om det finns särskilda arbetsmiljöproblem kan det ibland vara ändamålsenligt att arbetsgivaren ansluter sig till en företagshälsovård med speciell branschkompetens. Det kan ibland finnas behov av resurser som inte finns inom företagshälsovården. I dessa situationer kan arbetsgivaren behöva anlita annan sakkunnig hjälp. Det är viktigt att arbetsgivaren samverkar med företagshälsovården. Arbetsgivaren har dock alltid kvar sitt ansvar för arbetsmiljön. Kraven i bilaga 2 är en överföring av artiklar i direktiv

text: Information från Arbetsmiljöverket

text: Andra aktuella regler

text: Arbetsmiljölagen

text: (SFS 1977:1160) Arbetsmiljöförordningen (SFS 1977:1166) Arbetarskyddsstyrelsens författningssamling (till och med den 31 december 2000) Arbetsmiljöverkets författningssamling (från och med den 1 januari 2001)

text: Övriga skrifter

text: Kom i gång med arbetsmiljöarbetet, ADI 540 En vägledning till systematiskt arbetsmiljöarbete, H347 –––––––––– Eftersom lagar, förordningar och föreskrifter ändras eller ersätts med andra författningar är det viktigt att hålla reda på vad som gäller. När lagar och förordningar ändras behåller de ofta sitt nummer i svensk författningssamling, SFS.

text: Arbetsmiljölagen

text: har till exempel SFS-numret 1977:1160, trots att den har ändrats många gånger sedan 1977. För att få reda på hur den aktuella lag- eller förordningstexten ser ut kan man exempelvis via Internet gå in på www.lagrummet.gov.se och ta fram den senaste versionen av lagar och förordningar som man är intresserad av. För att hålla sig uppdaterad om Arbetarskyddsstyrelsens och Arbetsmiljöverkets föreskrifter kan det vara bra att regelbundet via Internet gå in på Arbetsmiljöverkets hemsida www.av.se och under ”Regler” kontrollera vilka föreskrifter som gäller för den aktuella verksamheten. Det går också att vända sig till Publikationsservice för att få upplysningar om vilka föreskrifter som är aktuella. De kan beställas från Arbetsmiljö-verket, Publikationsservice, Box 1300, 171 25 Solna. Fax: 08-735 85 55, tfn 08-730 97 00.

text: Notera att det kan finnas fel i dokument på Internet och att det är den tryckta texten som gäller rättsligt.