text: COM(2015) 586 final.

text: De fem ordförandenas rapport av den 22 juni 2015, Färdigställandet av den ekonomiska och monetära unionen, finns på kommissionens webbplats www.ec.europa.eu

text: Se ECB-rapporten Financial Integration in Europe 2016, de fem ordförandenas rapport av den 22 juni 2015 Färdigställandet av den ekonomiska och monetära unionen, finns på kommissionens webbplats www.ec.europa.eu, den Marjolin-föreläsning som hölls av ECB:s ordförande Mario Draghi vid konferensen European Money and Finance Forum (SUERF) som Deutsche Bundesbank anordnade i Frankfurt den 4 februari 2016 samt det tal som hölls av ECB:s ordförande Mario Draghi på ECB:s forum för banktillsyn den 4 november 2015, Frankfurt, som båda finns på ECB:s webbplats www.ecb.europa.eu

text: COM(2015) 587 final.

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU av den 16 april 2014

text: om insättningsgarantisystem (EUT L 173, 12.6.2014, s. 149).

text: De medlemsstater i euroområdet som ännu inte hade genomfört övergången förväntades ha slutfört denna uppgift senast i slutet av det första kvartalet 2016.

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014

text: om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av

text: rådets direktiv 82/891/EEG

text: och

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG

text: och

text: samt Europaparlamentets och rådets förordningar

text: (EU) nr 1093/2010

text: och

text: (EU) nr 648/2012

text: (EUT L 173, 12.6.2014, s. 190).

text: Se skäl 15 i förslaget till förordning.

text: Se

text: skäl 14

text: i

text: direktiv 2014/49/EU

text: Se artikel 1.3 i förslaget till förordning om ändring av

text: artikel 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 806/2014 av den 15 juli 2014

text: om en gemensam resolutionsmekanism och en gemensam resolutionsfond och om ändring av förordning

text: (EU) nr 1093/2010

text: (EUT L 225, 30.7.2014, s. 1), se även artikel 1.2

text: a

text: b

text: och

text: c

text: och

text: artikel 2.1 i direktiv 2014/49/EU

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013

text: om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning

text: (EU) nr 648/2012

text: (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013

text: om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv

text: och om upphävande av direktiv

text: och

text: (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

text: Dessa är a) nivån på institutets förlustabsorberingskapacitet, b) institutets förmåga att uppfylla sina skyldigheter på lång och kort sikt, c) stabiliteten och mångfalden i institutens finansieringskällor och deras obelastade höglikvida tillgångar, d) kvaliteten på institutets tillgångar, e) institutets affärsmodell och förvaltning samt f) graden av belastning i institutets tillgångar.

text: Med beaktande av övergångsbestämmelser som dock upphör att gälla när den fullständiga försäkringsfasen inleds.

text: Se artikel 1.5 i förslaget till förordning som bl.a. ändrar

text: artikel 4.3 i förordning (EU) nr 806/2014

text: Artikel 109 i direktiv 2014/59/EU

text: Se särskilt skäl 40 i förslaget till förordning.

text: I artikel 258 i fördraget inrättas ett förfarande som kommissionen ska följa om den anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt fördragen – kommissionen måste avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får denna föra ärendet vidare till Europeiska unionens domstol.

text: Enligt

text: artikel 10.2 i direktiv 2014/49/EU

text: ska de tillgängliga finansiella medlen i ett insättningsgarantisystem senast den 3 juli 2024 åtminstone nå upp till en målnivå på 0,8 % av beloppet på dess deltagares garanterade insättningar.

text: Se skäl 17 i förslaget till förordning.

text: Se skäl 39 i förslaget till förordning.

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 20 april 2016 om ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EU) nr 806/2014 för att inrätta ett europeiskt insättningsgarantisystem (CON/2016/26)

text: Inledning och rättslig grund

text: Den 20 januari 2016 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från Europeiska unionens råd om ett yttrande över ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning

text: (EU) nr 806/2014

text: för att inrätta ett europeiskt insättningsgarantisystem (nedan kallat förslaget till förordning). Den 1 februari 2016 mottog ECB en begäran från Europaparlamentet om ett yttrande över förslaget till förordning.

text: ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artiklarna

text: och

text: i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) eftersom förslaget till förordning innehåller bestämmelser som berör Europeiska centralbankssystemets (ECBS) medverkan till ett smidigt genomförande av politiken för det finansiella systemets stabilitet i enlighet med

text: artikel 127.5 i EUF-fördraget

text: samt ECB:s uppgifter i samband med tillsynen över kreditinstitut i enlighet med

text: artikel 127.6 i EUF-fördraget

text: . I enlighet med

text: artikel 17.5

text: första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: 1. Allmänna kommentarer

text: 1.1 Ett europeiskt insättningsgarantisystem (EDIS) utgör den tredje pelare som krävs för att fullfölja bankunionen efter inrättandet av den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM) och den gemensamma resolutionsmekanismen (SRM). Eftersom ansvar och kontroll behöver anpassas utgör upprättandet av ett gemensamt skyddsnät för insättare på europeisk nivå det logiska komplementet för att höja ansvaret för banktillsyn och bankresolution till europeisk nivå. I och med att SSM och SRM är fullt verksamma har de nationella myndigheterna till stor del inte längre kontroll över viktiga faktorer som avgör om ett nationellt insättningsgarantisystem måste göra utbetalningar till försäkrade insättare eller bidra till resolutionsfinansiering. Ansvaret för att säkerställa att det finns tillräckliga finansiella medel för att underbygga samtliga insättares förtroende och därigenom värna den finansiella stabiliteten bör läggas på samma nivå och höjas så att det omfattar det europeiska insättningsgarantisystemet. Förslaget till förordning utgör en uppföljning av rekommendationerna i de fem ordförandenas rapport, där det framfördes krav på att ett europeiskt insättningsgarantisystem skulle införas. Som påpekades i rapporten kan ett banksystem endast vara verkligt enhetligt om förtroendet för bankinsättningarnas säkerhet är detsamma i samtliga medlemsstater. Ett europeiskt insättningsgarantisystem skulle också vara fördelaktigt med tanke på riskdiversifieringen och ha bättre förutsättningar att klara störningar eftersom riskerna fördelas brett, över ett större antal finansinstitut. Detta skulle därför minska risken för att systemets kapacitet överbelastas av enskilda utbetalningshändelser.

text: 1.2 ECB delar helt kommissionens bedömning att ett gemensamt system för insynsskydd utgör bankunionens nödvändiga tredje pelare som behövs för att ytterligare förbättra insättarskyddet och stärka den finansiella stabiliteten för att på så sätt bidra till fördjupningen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU).

text: 1.3 ECB välkomnar även att förslaget till förordning omfattar en successiv höjning av de deltagande insättningsgarantisystemens ömsesidiga garanti för att slutligen uppnå ett enhetligt insättningsgarantisystem som minskar kopplingen mellan bankerna och statsmakten.

text: 1.4 Sammantaget välkomnar ECB att förslaget till förordning anger en tydlig färd- och tidsplan med klart definierade och begränsade övergångsåtgärder för ett fullt utvecklat europeiskt insättningsgarantisystem. Återförsäkrings- och koassuransfaserna bör därför ses som en övergång till den fullständiga försäkringsfasen, som beräknas starta 2024. Genom detta stegvisa tillvägagångssätt beaktas det också att andra delar av bankunionen och EMU som helhet behöver utvecklas ytterligare. Syftet med detta tillvägagångssätt är också att se till att det finns tillräckligt med tid för att samla upp förhandsbidrag från hela bankunionen innan den fullständiga försäkringsfasen inleds. Likabehandlingen av de kreditinstitut som är knutna till de deltagande insättningsgarantisystemen ska slutligen säkerställas genom att de institutionsspecifika riskerna vägs gentemot alla övriga kreditinstitut i bankunionen när deras respektive bidrag ska fastställas. För att ytterligare stärka det europeiska insättningsgarantisystemets trovärdighet och på ett effektivt sätt bryta kopplingen mellan banker och statsmakten på nationell nivå bör det inrättas en budgetneutral gemensam offentlig säkerhetsmekanism för det europeiska insättningsgarantisystemet senast när den fullständiga försäkringsfasen inleds.

text: 1.5 Men för att uppnå en välfungerande bankunion krävs det fler åtgärder än att bara upprätta det europeiska insättningsgarantisystemet. I kommissionens meddelande Towards the completion of the Banking Union fastställs ett antal åtgärder som syftar till att ytterligare minska riskerna i banksektorn och skapa lika villkor. I detta sammanhang framhåller ECB att en nödvändig förutsättning för det europeiska insättningsgarantisystemet är att

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU

text: genomförs fullständigt och i tid och uppmanar därför de berörda medlemsstaterna att fullgöra denna skyldighet så snart som möjligt. ECB välkomnar och stöder till fullo alla övriga riskreducerande åtgärder i kommissionens meddelande. Man behöver komma vidare med dessa övriga åtgärder parallellt med att det europeiska insättningsgarantisystemet upprättas, inte bara för att säkerställa lika villkor utan också för att främja den finansiella integrationen. En lösning där övergången från en fas av det europeiska insättningsgarantisystemet till nästa kopplas till de framsteg som gjorts i fråga om riskreducering kan emellertid leda till förseningar. Väljer man att stödja en sådan villkorlig infasning av det europeiska insättningsgarantisystemet, måste eventuella milstolpar för riskreduceringen vara noggrant definierade i förväg, objektivt verifierbara, realistiskt genomförbara och rättsligt kopplade till övergångarna mellan faserna i förslaget om det europeiska insättningsgarantisystemet. För att säkerställa att det europeiska insättningsgarantisystemet inte senareläggs på obestämd tid bör förteckningen över milstolpar omfatta de allra viktigaste komponenterna som behövs för att ytterligare stärka bankunionen. Denna förteckning bör i första hand begränsas till frågor som har en tydlig nära koppling till det europeiska insättningsgarantisystemet och bör inte avse pågående diskussioner med oklar tidsplan.

text: 1.6 Slutligen anser ECB att det kan vara motiverat med en konsekvensbedömning av förslagets viktigaste delar sett till hur förslaget till förordning samverkar med unionslagstiftningen, särskilt direktiv

text: och

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU

text: samt den funktion som den gemensamma resolutionsnämnden (nedan kallad nämnden) ska spela jämfört med de beslutande organ som i nuläget ansvarar för de nationella insättningsgarantisystemen.

text: 2. Specifika kommentarer

text: 2.1 Syfte med förslaget till förordning

text: ECB välkomnar att förslaget till förordning syftar till att vara förenligt med direktiv

text: genom att komplettera direktivets principer och regler. Enligt direktiv

text: är insättningsgarantisystemens huvuduppgift att skydda insättaren från följderna av att ett kreditinstitut hamnar i insolvens. Förslaget till förordning reglerar förhållandet mellan det europeiska insättningsgarantisystemet, insättningsgarantifonden och insättningsgarantisystemen, där de nationella systemen ska fortsätta att ha det fulla ansvaret för kompensationen till insättare. Mot denna bakgrund anser ECB att det i förslaget till förordning uttryckligen måste klargöras att syftet med det europeiska insättningsgarantisystemet även är att säkerställa högsta möjliga insättarskydd i bankunionens medlemsstater.

text: 2.2 Det europeiska insättningsgarantisystemets tillämpningsområde

text: ECB välkomnar även att förslaget till förordning ska tillämpas på samtliga insättningsgarantisystem som är officiellt erkända i de medlemsstater som deltar i bankunionen enligt direktiv

text: , dvs. obligatoriska insättningsgarantisystem, avtalsmässiga insättningsgarantisystem och institutionella skyddssystem liksom samtliga kreditinstitut som är knutna till sådana system. Alla kreditinstitut som har tillgång till det europeiska insättningsgarantisystemets resurser måste emellertid omfattas av reglering och tillsyn enligt

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013

text: och

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU

text: . Detta står i överensstämmelse med de fem ordförandenas rapport som rekommenderar att tillämpningsområdet för det europeiska insättningsgarantisystemet bör sammanfalla med den gemensamma tillsynsmekanismens tillämpningsområde och att de riskbaserade avgifterna bör betalas av de deltagande bankerna i medlemsstaterna. Ett övergripande, enhetligt insättningsgarantisystem är i själva verket enda sättet att uppnå samma grad av förtroende hos insättarna i bankunionen och på så sätt förhindra marknadsfragmentering och snedvridning av konkurrensen.

text: 2.3 Det europeiska insättningsgarantisystemets styrning

text: ECB välkomnar att det europeiska insättningsgarantisystemet kommer att förvaltas av nämnden. Det är viktigt att det europeiska insättningsgarantisystemet förvaltas av ett oberoende EU-organ som skyddas mot politisk påverkan och säkerställer att samtliga insättningsgarantisystem får tillgång till insättningsgarantifonden på lika villkor. Genom att samtidigt förvalta resolutionsfonden och insättningsgarantifonden bör nämnden räkna med att kunna utnyttja synergieffekter, bland annat genom att använda sig av den expertis den har byggt upp i samband med att den utför sina resolutionsuppgifter vid förvaltningen av den gemensamma resolutionsfonden (SRF). Effektivitetsvinster kan uppnås eftersom de båda fondernas förvaltning och investeringar kräver liknande kunskap och expertis. Men om dessa nya uppgifter ska kunna utföras på ett effektivt sätt kan det behöva anslås ytterligare resurser till nämnden (se punkt 2.9). Medlen till såväl den gemensamma resolutionsfonden som insättningsgarantifonden bör vara tydligt öronmärkta för sina respektive ändamål, just för att motverka risken att medel som är avsedda för insättningsskydd blandas samman och eventuellt förbrukas till resolutionsändamål.

text: ECB välkomnar de föreslagna arrangemangen som innebär att ECB har rätt att utse en ständig representant som får delta i mötena under samtliga nämndens sessioner, däribland det europeiska insättningsgarantisystemets plenarsession och den gemensamma plenarsessionen.

text: Slutligen välkomnar ECB att endast nationella resolutionsmyndigheter eller utsedda myndigheter är medlemmar av det europeiska insättningsgarantisystemets beslutande organ. Privata enheter som förvaltar ett nationellt insättningsgarantisystem skulle inte vara direkt involverade i det europeiska insättningsgarantisystemets plenarsessioner. ECB välkomnar denna begränsning och påpekar att, i enlighet med definitionen i

text: artikel 2.1

text: punkt 18 i direktiv

text: , endast (statliga) utsedda myndigheter får delta i resolutionskollegier. I en del medlemsstater ägs de privata enheter som administrerar insättningsgarantisystemen av bankföreningar och med tanke på affärshemligheter kan det därför vara problematiskt att ge dem tillgång till konfidentiell information om banker som samtidigt är deras konkurrenter.

text: 2.4 Minimera kostnaderna för likvidation och kontroll över användningen av det europeiska insättningsgarantisystemet

text: När det gäller resolutionsförfarandet anges det uttryckligen i direktiv

text: att resolutionsmyndigheterna bör sträva efter att minimera resolutionskostnader och undvika värdeförstörelse, men även likvidationsansvariga myndigheter bör ha som allmänt mål att minimera likvidationskostnaderna för att därigenom säkerställa att förluster för garanterade insättningar och följaktligen även för insättningsgarantisystemen minimeras. För att uppnå detta mål bör de likvidationsansvariga myndigheterna tillåtas att lyfta ut garanterade insättningar tillsammans med vissa av det fallerande kreditinstitutets övriga tillgångar och överföra dem till en privat köpare. För ett insättningsgarantisystem kan det i många fall vara mindre kostsamt med en transaktion som baseras på ett sådant köp och denna typ av antagande än att bara betala ut de garanterade insättningarna vid en konkurs. I förslaget till förordning måste det också klargöras om det europeiska insättningsgarantisystemets ekonomiska medel får användas till att genomföra de alternativa åtgärder som föreskrivs enligt

text: artikel 11.6 i direktiv 2014/49/EU

text: . Hur likvidationsförfarandet genomförs är avgörande för skyddet av insättningsgarantisystemens – och därmed också det europeiska insättningsgarantisystemets – medel och det är därför viktigt att nämnden har möjlighet att utöva viss kontroll över det nationella likvidationsförfarandet. På samma sätt som i förordning

text: (EU) nr 806/2014

text: , där det fastställs att nämnden ska ta över resolutionsförfarandet från nationella resolutionsmyndigheter i de fall då den gemensamma resolutionsfondens medel används, bör nämnden kunna ta del i beslutsfattandet om likvidationsförfarandet i de fall då det är sannolikt att det europeiska insättningsgarantisystemets medel kommer att behövas. Detta skulle säkerställa att kontrollen över likvidationsförfarandet är direkt anpassat till det ansvar som uppstår genom insättningsskyddet.

text: 2.5 Riskbaserade avgifter

text: ECB stöder i hög grad att det genom förslaget till förordning införs en enda metod för hela bankunionen för att beräkna riskbaserade avgifter från och med koassuransperioden och att nämnden utses till att fastställa varje kreditinstituts avgiftsnivå i förhållande till alla övriga kreditinstitut. Detta är avgörande för att säkerställa att avgifterna fördelas rättvist och att det europeiska insättningsgarantisystemet har en stabil finansiering. Risknivån fastställs i enlighet med en metod baserad på de kriterier som framgår av förslagets

text: artikel 74

text: c. Detta kommer att genom att de institutionsspecifika riskerna vägs gentemot alla övriga kreditinstitut i bankunionen. Genom att jämföra risker inom bankunionen och justera deras respektive viktning på detta sätt uppstår rätt incitament för företagens beslutsfattande samtidigt som man undviker moral hazard-problem. Detta är viktigt för att bemöta den oro som finns om att vissa sektorer av bankverksamheten skulle kunna subventionera andra sektorer.

text: En viktig faktor som måste diskuteras är huruvida det riskbaserade tillvägagångssättet för att fastställa bidragsnivåerna även bör beakta sannolikheten för att insättningsgarantin för ett kreditinstitut måste aktiveras, och särskilt sannolikheten för att institutet omfattas av ett likvidationsförfarande i stället för ett resolutionsförfarande.

text: Av rättssäkerhetsskäl bör förslaget till förordning fastställa hur bidragen, som i vissa medlemsstater överstiger miniminivån 0,8 procent av de garanterade insättningarna, ska användas.

text: 2.6 ECB:s roll vid fastställandet det totala beloppet för förhandsbidrag avseende varje deltagande insättningsgarantisystem

text: ECB välkomnar att förslaget till förordning anger att nämnden varje år under återförsäkrings- och koassuransperioden kommer att samråda med ECB och den nationella behöriga myndigheten innan den för varje deltagande insättningsgarantisystem fastställer det totala beloppet för förhandsbidrag som den kan begära från de kreditinstitut som är knutna till respektive insättningsgarantisystem. Sådana regelbundna samråd speglar den expertis som tillsynsmyndigheterna har för att bedöma risknivån hos institut och gör det möjligt för ECB och de nationella behöriga myndigheterna att säkerställa att förfarandet för att beräkna och samla in bidragen inte underminerar de bidragande kreditinstitutens sunda ekonomiska ställning.

text: 2.7 Användning av resurser

text: ECB välkomnar att förslaget till förordning kräver an användning av resurser, inte bara för utbetalningar, utan även om resolution sker under något av de tre stegen av det europeiska insättningsgarantisystemet. Detta är viktigt för att underlätta resolution, vilket för många banker som fallerar eller sannolikt kommer att fallera är i det allmänna intresset och är fördelaktigare än insolvens. Detta är också i linje med direktiv

text: och förordning

text: (EU) nr 806/2014

text: som stadgar att insättningsgarantisystem ansvarar upp till de garanterade insättningarna, förutsatt att insättare har fortsatt tillgång till sina insättningar och att deltagandet i finansieringsarrangemangen för resolution inte överskrider de förluster som insättningsgarantisystemen skulle drabbats av i fall av insolvens.

text: Förslaget till förordning bör dock uttryckligen ange huruvida belopp över 100000 euro, som tillfälligt skyddas från 3 till 12 månader enligt lagstiftningen i den berörda medlemsstaten enligt

text: artikel 6 i direktiv 2014/49/EU

text: , ska omfattas av det europeiska insättningsgarantisystemet.

text: 2.8 Det europeiska insättningsgarantisystemets skyldighet gentemot insättningsgarantisystem i både i fasen med delvis och fullständig försäkring

text: Inrättandet av ett europeiskt insättningsgarantisystem ger insättningsgarantisystemen tillgång till ytterligare ekonomiska resurser i form av återförsäkrings- och koassurans, och dessa resurser kommer att byggas upp stegvis i insättningsgarantifonden. Senast 2024 ska alla bidrag från kreditinstitut som är knutna till insättningsgarantisystem direkt tillföras insättningsgarantifonden i det europeiska insättningsgarantisystemet. Enligt direktiv

text: ska dock de nationella systemen, snarare än det europeiska insättningsgarantisystemet eller insättningsgarantifonden, fortsätta att ha det fulla ansvaret för kompensationen till insättare. Förslaget till förordning bör därför klart ange att det europeiska insättningsgarantisystemet eller insättningsgarantifonden, i den fullständiga försäkringsfasen, har en skyldighet att uppfylla alla resursbehov avseende insättares krav efter att ha informerats om en händelse av ett nationellt insättningsgarantisystem i enlighet med

text: artikel 41

text: h.2. Enligt ECB:s tolkning är det en sådan skyldighet för det europeiska insättningsgarantisystemet som avses i

text: artikel 41

text: h.1 med orden ska det deltagande insättningsgarantisystemet vara försäkrat fullt ut av det europeiska insättningsgarantisystemet. En tydlig rättslig skyldighet kräver ett förtydligande i

text: artikel 41

text: m.2 för att säkerställa en procentuell utbetalning i händelse av flera simultana utbetalningshändelser endast avser omedelbart tillgängliga finansiella medel, dvs. att det europeiska insättningsgarantisystemet inte fullgjort sina skyldigheter gentemot insättningsgarantisystemen att fullt ut täcka alla deras kostnader, förrän efter insamling av efterhandsbidrag och/eller användning av alternativ finansiering. Samma rättsliga skyldighet, fast begränsad till den specifika delen som är samförsäkrad, måste även gälla för de skyldigheter som det europeiska insättningsgarantisystemet har gentemot insättningsgarantisystemen under samförsäkringsperioden. Detta bekräftar även behovet av en budgetneutral offentlig säkerhetsmekanism för det europeiska insättningsgarantisystemet. Slutligen bör tidsfristen för nämnden att besluta om de finansiella medel som finns tillgängliga enligt

text: artikel 41

text: m.2 reduceras, eftersom insättningsgarantisystemen förväntas ersätta insättarna inom sju arbetsdagar.

text: 2.9 Diskvalificering från täckning genom det europeiska insättningsgarantisystemet

text: Genom

text: artikel 41

text: i inrättas ett förfarande för att diskvalificera ett insättningsgarantisystem från det europeiska insättningsgarantisystemets täckning. I detta förfarande kan kommissionen, på eget initiativ eller på begäran av nämnden eller en deltagande medlemsstat, besluta att: a) ett insättningsgarantisystem har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt förslaget till förordning eller artiklarna

text: eller

text: i direktiv 2014/49/EU, eller b) ett insättningsgarantisystem, den behöriga administrativa myndigheten i den mening som avses i

text: artikel 3 i direktiv 2014/49/EU

text: eller varje annan behörig myndighet i medlemsstaten har, i förhållande till en särskild begäran om täckning genom det europeiska insättningsgarantisystemet, agerat på ett sätt som strider mot den princip om lojalt samarbete som fastställs i

text: artikel 4.3 i EUF-fördraget

text: ECB uppskattar att förslaget till förordning innehåller bestämmelser som avser att säkerställa att alla insättningsgarantisystem uppfyller sina respektive skyldigheter under det nya regelverket i linje med det nationella genomförandet av direktiv

text: . Det är viktigt att undvika moral hazard-problem. Med tanke på de stora konsekvenser som denna sanktion potentiellt kan få för insättarna, bör ett nationellt insättningsgarantisystem endast kunna diskvalificeras om detta står i förhållande till det åsidosättande som skett, och endast tillämpas efter det att det berörda insättningsgarantisystemet vägrat att godta tillfälliga åtgärder inom fördefinierade tidsfrister inom ramen för de förfaranden som ska inrättas enligt förslaget till förordning. För att öka rättssäkerheten bör sådana överträdelser som leder till diskvalificering preciseras. Andra former av sanktioner, bl.a. böter, bör övervägas för mindre åsidosättanden. Om beslut fattas om diskvalificering måste det finnas en tydlig mekanism på plats som garanterar att det övergripande målet, ett adekvat skydd för alla garanterade insättningar, upprätthålls. Detta är särskilt viktigt under den fullständiga försäkringsfasen, när alla bidrag från deltagande kreditinstitut direkt förs till det europeiska insättningsgarantisystemet, för att säkerställa att insättarna inte får sämre insättningsskydd jämfört med en situation där deras insättningsgarantisystem inte ingår i det europeiska insättningsgarantisystemet och alla bidrag samlas på nationell nivå.

text: I detta sammanhang kan man tänka sig flera lösningar. Exempelvis kunde bidragen från det diskvalificerade insättningsgarantisystemet behållas i insättningsgarantifonden, och de insättningar som innehades den dag då insättningsgarantisystemet diskvalificeras skulle även fortsättningsvis omfattas av det europeiska insättningsgarantisystemet gentemot vilket insättarna skulle ha en direkt fordran. Alternativt skulle förslaget till förordning kunna innehålla regler enligt vilka resurser som insamlats från kreditinstitut som är anknutna till det diskvalificerade insättningsgarantisystemet återbetalas till det insättningsgarantisystemet när det diskvalificeras. Oavsett scenario bör de belopp som återbetalas för att täcka direkta krav begränsas så att man uppnår konsekvens med målsättningen med diskvalificeringsbestämmelsen. Förslaget till förordning bör innehålla tydliga regler avseende återbetalningar, inklusive tidsfrister och en metod för att beräkna de belopp som ska återbetalas. Denna metod skulle t.ex. kunna bygga på metoden för att återbetala belopp till insättningsgarantisystem enligt förslaget till förordning i sådana fall då ett nära samarbete avslutas mellan ECB och de behöriga myndigheterna i en medlemsstat utanför euroområdet inom ramen för den gemensamma tillsynsmekanismen. På samma sätt borde den relevanta myndigheten – om återbetalningsmöjligheten inte utnyttjas – ha rätt att erhålla medel från insättningsgarantifonden för att bidra till en resolutionsåtgärd, i enlighet med direktiv

text: , när man fastställt att ett kreditinstitut fallerar eller sannolikt kommer att fallera.

text: Skälen i förslaget till förordning implicerar att principen om lojalt samarbete som fastställs i

text: artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen

text: gäller för alla de enheter, organ och myndigheter som berörs av tillämpningen av förslaget till förordning. Av rättssäkerhetsskäl kan det dock vara lämpligt att i

text: artikel 41

text: i uttryckligen nämna att denna princip även gäller för kommissionen och nämnden. Av förslaget till förordning bör det också framgå när det kan anses att denna princip frångåtts så att man kan säkerställa lämpliga förfarandetekniska spärrar, förutsägbarhet av konsekvenser samt undvika onödiga risker för den finansiella stabiliteten.

text: Slutligen skulle det vara önskvärt att

text: artikel 41

text: i innehöll regler för ett förfarande och tidsfrister som ska beaktas om ett beslut om diskvalificering fattas. För detta ändamål skulle man kunna utgå från förfarandet enligt

text: artikel 258 FEUF

text: . Därutöver kan det vara nödvändigt att förtydliga förhållandet mellan förfarandet för diskvalificering enligt

text: artikel 41

text: i och ett förfarande om åsidosättande enligt

text: artikel 258 FEUF

text: . I detta sammanhang kan det påpekas att en diskvalificering av ett insättningsgarantisystem utan återbetalning av bidrag som gjorts av de institut som är knutna till detta insättningsgarantisystem automatiskt skulle innebära ett brott mot

text: artikel 10.2 i direktiv 2014/49/EU

text: genom det berörda insättningsgarantisystemet. Detta pga. att den föreslagna artikeln 74 c.4 stadgar att de bidrag som kreditinstitut knutna till ett visst insättningsgarantisystem inbetalar till det europeiska insättningsgarantisystemet ska medräknas för den minsta målnivå som det deltagande insättningsgarantisystemet ska uppnå i enlighet med direktiv

text: . Dessutom är det inte insättningsgarantisystemen själva som är skyldiga att uppfylla kraven enligt artiklarna

text: och

text: i direktiv 2014/49/EU utan medlemsstaterna eller andra enheter, t.ex. anslutna kreditinstitut.

text: 2.10 Återbetalningar till insättningsgarantifonden

text: Förfarandena för insättningsgarantifonden för att återkräva resurser som tillhandahållits ett insättningsgarantisystem för en utbetalningshändelse beror främst på de regler som styr de nationella insolvensförfarandena. Längden på sådana insolvensförfaranden varierar kraftigt mellan medlemsstaterna och kan i vissa fall vara mycket tidskrävande. Man bör därför förtydliga

text: artikel 41

text: q så att nämnden kan utöva vissa rättigheter avseende nationella insolvensförfaranden och man säkerställer att nämndens rättsliga ställning erkänns av domstolarna. För att kunna utöva sådana rättigheter på ett effektivt sätt kan nämnden även behöva avsevärda ekonomiska resurser.

text: 2.11 Säkerhetsmekanismer

text: Förslaget till förordning innehåller inte någon bestämmelse om en budgetneutral offentlig säkerhetsmekanism för det europeiska insättningsgarantisystemet om flera simultana utbetalningshändelser skulle inträffa som överstiger det europeiska insättningsgarantisystemets ekonomiska resurser, och efterhandsbidrag eller alternativ finansiering inte kan erhållas tillräckligt snabbt för att säkerställa utbetalningar till insättare inom tidsfristerna eller att det europeiska insättningsgarantisystemet kan delta i ett resolutionsförfarande. Detta innebär att varje betalningsskyldighet gentemot insättare som går utöver de resurser som det europeiska insättningsgarantisystemet tillhandahåller i princip faller tillbaka på det nationella insättningsgarantisystemet i enlighet med

text: artikel 10.9 i direktiv 2014/49/EU

text: , enligt vilken medlemsstaterna ska se till att insättningsgarantisystemen förfogar över lämplig alternativ finansiering för att med kort varsel kunna erhålla finansiering för att kunna tillgodose de fordringar som ställs på dessa insättningsgarantisystem. Därför bygger hela systemet i slutänden på hur trovärdiga de nationella säkerhetsmekanismerna är.

text: ECB anser att det behövs en budgetneutral offentlig säkerhetsmekanism för det europeiska insättningsgarantisystemet senast när den fullständiga försäkringsfasen startar för att säkerställa en kontinuerlig hög tilltro till insättningsskyddet samt för att bryta kopplingen mellan banker och staten på nationell nivå. Om man baserar systemet på nationella säkerhetsmekanismer undergräver man i slutänden målet med förslaget till förordning, nämligen att stärka bankunionen och minska kopplingarna mellan banker och staten i enskilda medlemsstater. Genom inrättandet av det europeiska insättningsgarantisystemet stärks bankunionen avsevärt eftersom systemet ger ett betydligt bättre skydd mot stora lokala chocker när de nationella insättningsgarantisystemen får tillgång till de samlade resurserna i det europeiska insättningsgarantisystemet. Så länge en gemensam säkerhetsmekanism saknas kommer det europeiska insättningsgarantisystemet dock inte att eliminera en faktor som kan få negativa följder för hur insättarna bedömer de helt nationella säkerhetsmekanismernas trovärdighet. Därför är en budgetneutral offentlig säkerhetsmekanism en viktig komponent för att säkerställa det europeiska insättningsgarantisystemets trovärdighet, och denna bör fasas in enligt den gradvisa ömsesidigheten för insättningsskyddet. En stabil gemensam säkerhetsmekanism skulle dels öka insättarnas förtroende i medlemsstater med svagare statsfinanser och dels stärka hela det europeiska insättningsgarantisystemet. En sådan säkerhetsmekanism för insättningsgarantifonden måste vara budgetneutral och säkerställa att offentliga medel kan återkrävas från finanssektorn via efterhandsbidrag. Genom att använda Europeiska stabilitetsmekanismen bordet det vara möjligt att inrätta en budgetneutral offentlig säkerhetsmekanism.

text: 2.12 Automatisk tillgång för medlemsstater som ansluter sig till den gemensamma tillsynsmekanismen

text: Skäl 14 i förslaget till förordning tycks föreslå att alla insättningsgarantisystem som är officiellt erkända i en medlemsstat som ansluter sig till den gemensamma tillsynsmekanismen automatiskt ska få tillgång till det europeiska insättningsgarantisystemet. Även om det definitivt bör finans en skyldighet att ansluta sig till bankunionens alla delar samtidigt, bör övergångsbestämmelser antas för att säkerställa en smidig infasning av sådana insättningsgarantisystem som ansluter sig senare. På så sätt kan man säkerställa att system som ansluter sig senare inte medför orimliga belastningar för finansieringen av det europeiska insättningsgarantisystemet. Om t.ex. en medlemsstat ansluter sig under en senare fas av samförsäkring eller fullständig försäkring kan det vara nödvändigt att genomföra en överföring av medel som ackumulerats av det insättningsgarantisystemet från den tidpunkt så förslaget till förordning trädde i kraft (eller en förutbestämd andel av sådana medel) i linje med den finansieringsbana som framgår av

text: artikel 41

text: j från det nationella insättningsgarantisystemet till det europeiska insättningsgarantisystemet.

text: 2.13 Informationsutbyte

text: Förslaget till förordning understryker vikten av ett effektivt informationsutbyte mellan de myndigheter som medverkar till en smidig funktion av det europeiska insättningsgarantisystemet, dvs. nämnden, de utsedda myndigheterna och de behöriga myndigheterna, inbegripet ECB, och resolutionsmyndigheterna som vid behov bör ingå ett samförståndsavtal. Med tanke på hur viktigt detta är, och för att undvika att hinder uppstår för ett sådant informationsutbyte, bör

text: artikel 34 i förordning (EU) nr 806/2014

text: ändras så att denna uttryckligen inkluderar insättningsgarantisystem och utsedda myndigheter bland de organ och myndigheter som får byta ut information och sluta samförståndsavtal i enlighet med den artikeln. Detta kan uppnås genom att lägga till en ny bestämmelse i förslaget till förordning.

text: 2.14 Tekniska synpunkter och förslag

text: I de fall där ECB rekommenderar att förslaget till förordning ska ändras anges de specifika förslagen i ett separat tekniskt arbetsdokument som åtföljs av en förklaring. Detta omfattar även ECB:s förslag till ändringar av direktiv

text: . Det tekniska arbetsdokumentet finns på engelska på ECB:s webbplats.


text: COM(2016) 57 final.

text: COM(2016) 56 final.

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014

text: om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning

text: (EU) nr 648/2012

text: (EUT L 173, 12.6.2014, s. 84).

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014

text: om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv

text: och av direktiv

text: (EUT L 173, 12.6.2014, s. 349).

publisher: Europeiska centralbanken

sprak: sv

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 29 april 2016 om ett förslag till förordning om ändring av förordning (EU) nr 600/2014 om marknader för finansiella instrument, förordning (EU) nr 596/2014 om marknadsmissbruk och förordning (EU) nr 909/2014 om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler med avseende på vissa datum, samt ett förslag till direktiv om ändring av direktiv 2014/65/EU om marknader för finansiella instrument i fråga om vissa datum (CON/2016/27)

serie: con

text: Inledning och rättslig grund

type: rubrik

text: Den 25 februari 2016 mottog Europeiska centralbanken (ECB) två begäranden från Europeiska unionens råd, följt av två begäranden från Europaparlamentet som mottogs den 18 mars 2016, om ett yttrande över ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning

text: (EU) nr 600/2014

text: (EU) nr 596/2014

text: om marknadsmissbruk och förordning

text: (EU) nr 909/2014

text: om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler med avseende på vissa datum (nedan kallat förslaget till förordning), och ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv

text: om marknader för finansiella instrument i fråga om vissa datum nedan kallat förslaget till direktiv).

type: stycke

text: ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artiklarna

text: och

text: i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom förslaget till förordning och förslaget till direktiv innehåller bestämmelser som berör Europeiska centralbankssystemets (ECBS) medverkan till ett smidigt genomförande av politiken för det finansiella systemets stabilitet genom behöriga myndigheter i enlighet med artikel 127.5 i fördraget. I enlighet med

text: artikel 17.5

text: första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: Observationer

text: I motiveringen till både förslaget till förordning och förslaget till direktiv finns en begäran om att skjuta fram ikraftträdandet av

text: och

text: med ett år. Genom att skjuta fram datumet för ikraftträdandet får både de behöriga myndigheterna och marknadsdeltagarna rimlig tid för att införa nödvändig teknisk infrastruktur och vidta genomförandeåtgärder. ECB anser inte att framskjutandet av ikraftträdandet kommer att påverka tidsfristerna för att anta åtgärder på nivå 2 enligt förordning

text: (EU) nr 600/2014

text: och direktiv

text: Av konsekvensskäl föreslår ECB att man även skjuter fram tidsfristen för medlemsstaterna att införliva direktiv

text: , samt även för att informera Europeiska kommissionen och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) om införlivandet, ett år, utöver det att man skjuter fram ikraftträdandet med ett år.

text: ECB har inga ytterligare kommentarer till förslaget till förordning och förslaget till direktiv.

text: I de fall där ECB rekommenderar att förslaget till direktiv ska ändras anges ett specifikt förslag i ett separat tekniskt arbetsdokument som åtföljs av en förklaring. Det tekniska arbetsdokumentet finns på engelska på ECB:s webbplats.

type: vagledning

utgivare: ecb


text: Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions (OJ L 189, 3.7.1998, p. 42). 2 See Article 207 of the revised version of the draft law. 3 See Article 21 of the Law on Financial Operations, Insolvency Proceedings and Compulsory Dissolution (ZFPPIPP) (Ur. l. RS No 13/14 – official consolidated text and 10/15 –corr.). 4 The right to separate satisfaction and the right to separation are defined in Articles 19, 20 and 22 of the ZFPPIPP. The ECB understands that creditors with a right to separation (izločitvena pravica) are, for example, creditors with retention of title (e.g. owners of property which is in the possession of the insolvent debtor). The assets of such creditors must be separated from the rest of the bankrupt estate and returned to these creditors. Creditors with the

text: right to separate satisfaction (ločitvena pravica) are secured creditors and are thus repaid from the relevant asset. If the value of the asset securing the claim is lower than the secured claim, the difference in value will be treated as an unsecured claim pursuant to the ZFPPIPP. 5 Directive

text: of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending

text: Council Directive 82/891/EEC

text: , and Directives

text: and

text: , and Regulations

text: (EU) No 1093/2010

text: and

text: (EU) No 648/2012

text: of the European Parliament and of the Council (OJ L 173, 12.6.2014, p. 190). 6 Directive

text: of the European Parliament and of the Council of 19 May 1998 on settlement finality in payment and securities settlement systems (OJ L 166, 11.6.1998, p. 45). 7 It is noted that under existing Slovenian law there is already a general depositor preference similar to that described herein (see Article 365 of the Law on Banking (ZBan-2) (Ur. l. RS No 25/15) in connection with Article 329 of the old Law on Banking (ZBan-1) (Ur. l. RS No 99/10 – official consolidated text, 52/11 – corr., 9/11 – ZPlaSS-B, 35/11, 59/11, 85/11, 48/12, 105/12, 56/13, 63/13 – ZS-K, 96/13, and 25/15 – ZBan-2 and 27/26 –ZSJV).

text: See Article 207 of the draft law. 9 Law on Banking (ZBan-2), on which the ECB issued Opinion

text: . All ECB Opinions are published on the ECB’s website at www.ecb.europa.eu. 10 Law on the Bank Resolution Authority and Fund (ZOSRB) (Ur. l. RS No 97/14 and 91/15). Parts of this Law were initially intended to be included in the recast of the Law on Banking, however, they were later excluded from the latter and adopted as a separate legal act. The Law on the Bank Resolution Authority and Fund was adopted in December 2014, shortly after the publication of Opinion

text: . 11 See Opinion

text: These measures can be found in the old Law on Banking (ZBan-1), which is in the relevant part still applicable as provided for in Article 405 of the recast of the Law on Banking (ZBan-2) (Ur. l. RS No 25/15), and in the Law on the Bank Resolution Authority and Fund. 13

text: Regulation (EU) No 575/2013

text: of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending

text: Regulation (EU) No 648/2012

text: (OJ L 176, 27.6.2013, p. 1). 14 See Article 2 of the draft law. 15 See Article 7(2) of the draft law. 16

text: Regulation (EU) No 806/2014

text: of the European Parliament and of the Council of 15 July 2014 establishing uniform rules and a uniform procedure for the resolution of credit institutions and certain investment firms in the framework of a Single Resolution Mechanism and a Single Resolution Fund and amending

text: Regulation (EU) No 1093/2010

text: (OJ L 225, 30.7.2014, p. 1). 17 See Articles 7(1), 7(5) and 7(8) of the draft law.

text: Council Regulation (EU) No 1024/2013 of 15 October 2013

text: conferring specific tasks on the European Central Bank concerning policies relating to the prudential supervision of credit institutions (OJ L 287, 29.10.2013, p. 63). 19 See Article 7(7) of the draft law. The ECB’s competences within the SSM are reflected also in other provisions of the draft law. 20 See Article 25 of the draft law. 21 See

text: Article 8

text: and Chapter 3 (

text: Article 145

text: et seq.) of the draft law. 22 The rules are set out in the old Law on Banking (ZBan-1). 23 The deposit guarantee scheme is regulated in the Law on the deposit guarantee scheme (ZSJV) (Ur. l. RS No 27/16), on which the ECB recently issued Opinion

text: See Article 28 of the draft law. 25 See Article 72(5) of the draft law. 26 See Article 268(1) of the revised version of the draft law amending Article 53 of the Law on Banking (ZBan-2).

text: It is noted that also the existing Slovenian law provides for a general depositor preference, however with a somewhat different scope of sub-ranking within the general depositor preference. 28 See paragraph 3.2.2 of Opinion

text: ; paragraph 3.7.1 of Opinion

text: ; paragraph 3.1 of Opinion

text: . 29 See paragraph 3.2.3 of Opinion

text: and paragraph 3.1 of Opinion

text: See

text: Recital 111

text: of

text: Directive 2014/59/EU

text: . 31 See paragraph 8.2 of Opinion

text: . 32 See paragraphs 3.2.4 and 3.2.5 of Opinion

text: See paragraph 3.4 of Opinion

text: and paragraph 3.7.3 of

text: . 34 See paragraph 2.3 of Opinion

text: See paragraph 2.2.1 of Opinion

text: . 36 See paragraph 2.3.2 of Opinion

text: See paragraphs 2.1 and 3.4.3 of Opinion

text: , paragraphs 2.1 and 2.3 and paragraph 3.2.4 of Opinion

text: , paragraph 4.1 of Opinion

text: , paragraph 2.1 of Opinion

text: , paragraph 2.3 of Opinion

text: , paragraph 2.2 of Opinion

text: , and paragraph 2.2 of Opinion

text: . 41 See Article 22 of the draft law. 42 See Article 7 of the draft law. 43 See Article 15 of draft law.

text: See Article 16 of draft law. 45 See paragraph 3.4.7 of Opinion

text: . 46 See Article 29(3) of the draft law. 47 See paragraph 3.2 of Opinion

text: and paragraph 3.3 of Opinion

sprak: en

title: Opinion of the European Central Bank of 3 May 2016 on the resolution and winding-up of banks (CON/2016/28)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 3 May 2016 on the resolution and winding-up of banks (

text: ) Introduction and legal basis

text: On 25 March 2016 the European Central Bank (ECB) received a request from the Slovenian Ministry of Finance for an opinion on a draft law on the resolution and winding-up of banks (hereinafter the ‘draft law’). On 21 April 2016, the Ministry sent the ECB a revised version of the draft law. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Articles 127(4) and 282(5) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the third and sixth indents of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC

text: , as the draft law relates to Banka Slovenije and rules applicable to financial institutions insofar as they materially influence the stability of financial institutions and markets. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 1. Purpose of the draft law

text: 1.1 The draft law amends the hierarchy of creditors in insolvency proceedings for a bank and provides that creditor’s claims must be paid in the following order : (1) the costs of compulsory liquidation proceedings and bankruptcy proceedings; (2) priority claims, including employee-related claims (e.g. salaries for the three months preceding the opening of bankruptcy proceedings), damages for occupational diseases and accidents at work, severance payments, certain taxes and social contributions linked to employee-related claims, etc. ; (3) claims comprising guaranteed deposits as well as other claims listed in Article 80(2) of the draft law, unless the claims listed in that Article fall within the category of priority claims (referred to in point (2)) or can be enforced on the basis of the right to separate satisfaction (i.e., secured claims) or the right to separation . Article 80(2) of the draft law

text: lists liabilities that are excluded from the scope of the bail-in tool in accordance with

text: Article 44 of Directive 2014/59/EU

text: of the European Parliament and of the Council . Some of these claims are secured claims, others are claims requiring separation (e.g. liabilities that arise as a result of a fiduciary relationship) and some represent priority claims (such as certain employee claims and related tax claims). The ECB thus understands that the claims that rank pari passu with the guaranteed deposits include creditors’ claims that arise, primarily, from the following liabilities of a bank: (i) liabilities towards institutions, not belonging to the same group, with an original maturity of less than seven days (including, for example, very short-term inter-bank deposits), (ii) liabilities owed to systems or operators of payment and settlement systems designated according to Directive

text: of the European Parliament and of the Council , or liabilities owed to the participants in such systems, where the liabilities of a bank result from its participation in such systems and they have a remaining maturity of less than seven days, (iii) liabilities arising from the supply of goods or provision of commercial services that are critical to the daily functioning of the bank’s operations, including IT services, utilities and the rental, servicing and upkeep of premises, and (iv) liabilities to deposit guarantee schemes; (4) eligible deposits of investors, who are natural or legal persons and who satisfy the criteria for micro, small and medium-sized enterprises, in excess of the amounts of guaranteed deposits (i.e. EUR 100 000), including deposits that would be deemed eligible deposits if they had not been deposited at the bank’s branch in a third country; (5) other eligible deposits not included in points (3) or (4); (6) deposits with the bank which are not considered to be eligible deposits with the bank, including: (i) deposits of banks and investment firms and other financial institutions deposited on their own behalf and for their own account; (ii) deposits of insurance companies, reinsurance companies and insurance holding companies; (iii) deposits of collective investment undertakings, including closed investment undertakings; (iv) deposits of pension funds and pension companies; (v) deposits of governments, central banks and entities which are direct or indirect users of the State budget; (vi) deposits of local communities and direct and indirect users of local communities’ budgets ;

text: (7) other unsecured ordinary claims (which may include, for example, certain claims arising under derivatives transactions), except claims arising from debt securities and similar instruments issued by the bank; (8) unsecured and non-subordinated claims arising from debt securities and other similar financial instruments issued by the bank, with the exception of structured instruments which based on their characteristics satisfy the criteria set out in points (2)-(7); (9) subordinated claims which on the basis of contractual arrangements between the parties in the event of a bank’s insolvency proceedings are paid out as unsecured claims after full payment of the claims referred to in points (2)-(8), and which are not classified in the categories referred to in points (10)-(12); (10) claims which satisfy the conditions for the bank’s Tier II capital instruments, and other subordinated claims which, having regard to the contractual arrangements in the event of the bank’s insolvency, are paid at the same time as claims arising from Tier II capital instruments; (11) claims which satisfy the conditions for the bank’s Tier I capital instruments, and other subordinated claims which, having regard to the contractual arrangements in the event of the bank’s insolvency, are paid at the same time as claims arising from Tier I capital instruments; and (12) claims which satisfy the conditions for the bank’s common equity Tier I capital instruments, and other subordinated claims which, having regard to the contractual arrangements in the event of the bank’s insolvency, are paid at the same time as claims arising from common equity Tier I capital instruments . 1.2 The draft law also transposes into Slovenian law certain provisions of Directive

text: relating to the resolution of banks. In particular, the draft law regulates: (1) Banka Slovenije’s responsibilities and procedures for the implementation of its tasks and powers as the banking resolution authority; (2) bank resolution planning; (3) the resolution procedures and powers related to the resolution tools. Directive

text: has already been partially transposed into Slovenian law. The provisions relating to early intervention measures, recovery plans and intragroup financial support were transposed in the recast of the Law on Banking . Banka Slovenije, which was already acting as a resolution authority at that time, was explicitly designated as a resolution authority for the purposes of

text: Article 3 of Directive 2014/59/EU

text: under the Law on Bank Resolution Authority and Fund . The current legal framework for the resolution of banks, which is also based on Directive

text: , enables Banka Slovenije to impose certain ‘extraordinary measures’ on banks that are failing or likely to fail. These measures include: (a) putting the

text: bank into special administration and appointing administrators; (b) selling all of the bank’s shares; (c) increasing the share capital of the bank; (d) transferring the bank’s assets; (e) establishing a bridge bank, and (f) reducing share capital, writing off and writing down of: (i) hybrid capital instruments, (ii) other financial instruments which must be taken into account in calculating the bank’s additional capital, and (iii) subordinated liabilities of a bank, or converting such instruments and subordinated liabilities into common shares of a bank . 1.3 By further adapting existing national legislation to comply with the provisions of Directive

text: , the draft law enables Banka Slovenije to take resolution measures regarding the following entities established in Slovenia: (1) banks, (2) financial institutions which are subsidiaries of a credit institution or of a financial holding company, mixed financial holding company or a mixed activity holding company, which have their head office in a Member State and are included in the supervision of the parent undertaking on a consolidated basis in accordance with

text: Articles 6

text: to 17 of

text: Regulation (EU) No 575/2013

text: of the European Parliament and of the Council , (3) financial holding companies, mixed financial holding companies or the mixed activity holding companies, which are subsidiaries of credit institutions established in a Member State; (4) financial holding companies, mixed financial holding companies and mixed activity holding companies, which are the parent undertakings of a credit institution established in a Member State; and (5) Slovenian branches of any third country credit institutions . 1.4 In order for Banka Slovenije to carry out resolution measures, the draft law requires adequate internal organisational measures to ensure Banka Slovenije’s operational independence, as well as to avoid any potential conflict of interests in the performance of Banka Slovenije’s resolution tasks on the one hand and its prudential supervisory tasks on the other . 1.5 The draft law takes into account the competences of the Single Resolution Board and provides that Banka Slovenije will perform resolution tasks and exercise resolution powers except in situations where the Single Resolution Board is competent in line with

text: Regulation (EU) No 806/2014

text: of the European Parliament and of the Council . In such cases Banka Slovenije exercises resolution tasks and powers only where this is necessary to implement the decisions of the Single Resolution Board . The draft law also contains provisions that regulate a mechanism to collect and transfer, into the Single Resolution Fund, ex ante and extraordinary ex post contributions made by banks to their head offices in Slovenia. This mechanism was set up in accordance with

text: Regulation (EU) No 806/2014

text: and the Agreement on the transfer and

text: mutualisation of contributions to the Single Resolution Fund. This mechanism was so far regulated under the Law on the Bank Resolution Authority and Fund. 1.6 The draft law reflects the powers and competences of the ECB within the Single Supervisory Mechanism (SSM). It stipulates that if, in accordance with

text: Council Regulation (EU) No 1024/2013

text: , the ECB is competent for the implementation of specific tasks and powers in the field of the prudential supervision of banks, Banka Slovenije as the resolution authority will take into account the views and findings of the ECB regarding the fulfilment of a bank’s prudential requirements and prudential supervisory measures . 1.7 Under the draft law, the resolution measures include reaching the conclusion that the conditions for resolution have been met, deciding to use one or more resolution tools and using other resolution powers to implement the resolution tools. The resolution tools available to Banka Slovenije include: (i) the write-down and conversion of capital instruments tool; (ii) the sale of business tool; (iii) the bridge institution tool; (iv) the asset separation tool; and (v) the bail-in tool . Moreover, Banka Slovenije also takes measures regarding asset management companies in relation to the asset separation tool and bridge banks in relation to the bail-in tool. 1.8 In addition to the provisions already cited, the draft law also regulates procedures for the compulsory winding-up of banks. Under the current legal framework, Banka Slovenije is the competent authority for the implementation of compulsory liquidation proceedings for banks and has the competence to initiate bankruptcy proceedings in relation to a bank with the relevant court . The current legal framework only defines general powers in relation to liquidation and bankruptcy proceedings, and refers to a reasonable use of the instruments generally available for insolvency proceedings. Under the draft law similar powers are now conferred on Banka Slovenije for the winding-up of banks – the administration of compulsory liquidation and the initiation of judicial bankruptcy proceedings. 1.9 The draft law revises the legal framework governing compulsory liquidation and bankruptcy proceedings for banks. In particular, it aims to regulate more comprehensively compulsory liquidation powers and instruments. Compulsory liquidation proceedings will always be initiated following the withdrawal or termination of a bank’s authorisation, unless a bank had already fulfilled all of its obligations in relation to eligible deposits . The aim of any compulsory liquidation proceedings initiated by Banka Slovenije as winding-up proceedings is to conclude the bank’s operations and to repay the bank’s obligations vis-à-vis depositors. Under the draft law, if the conditions for compulsory liquidation are met, Banka Slovenije will initiate the proceedings, designate one or more liquidation administrator and impose limits on the bank’s business. The

text: compulsory liquidation instruments available to Banka Slovenije include: (1) the sale of assets; (2) separation of assets; and (3) the sale of business. 1.10 With respect to the regular insolvency proceedings of other entities over which Banka Slovenije has resolution powers, as described in paragraph 1.3, the prior consent of Banka Slovenije is required under the draft law for the initiation of such proceedings . Banka Slovenije is also competent to propose the initiation of insolvency proceedings regarding these entities should the conditions for their resolution not be met . 1.11 Lastly, the draft law also includes an amendment concerning the conditions for appointing members of a bank’s supervisory board . According to Article 53 of the Law on Banking which governs such conditions, a person may be appointed as a member of a bank’s supervisory board if, inter alia, they enjoy the reputation and possess the qualities required to supervise the management of a bank’s operations. The draft law would add a provision stating that a person is deemed not to enjoy the reputation and possess the qualities required to supervise the management of a bank’s operations if that person was employed in a bank as a member of a bank’s management board, a member of a bank’s supervisory board, a senior executive or an employee with special authorisation for representing and entering into business relations on behalf of and in the name of an individual bank, in which the ratio of non-performing claims relative to all claims, in any individual period, was on average not less than the ratio in other banks in the country where the bank is operating, or was on average not less than the ratio in other banks in the European Economic and Monetary Union, as further specified in the draft law.

text: 2. Scope of the opinion

text: The opinion focuses on (1) the insolvency hierarchy of bank creditors, (2) the new tasks conferred on Banka Slovenije as the resolution authority for banks and other financial institutions forming part of a banking group and (3) specific provisions on appointing members of a bank’s supervisory board. The ECB stresses, however, that it does not opine on whether the draft law effectively implements Directive

text: into Slovenian law. In this respect, so far as concerns the new tasks conferred on Banka Slovenije, the ECB focuses on those provisions that may impact on the roles and tasks of Banka Slovenije as a central bank and as a member of the European System of Central Banks (ESCB), as well as those provisions that may impact the specific tasks conferred on the ECB by Regulation (ΕU) No 1024/2013.

text: 3. Observations

text: 3.1 Insolvency hierarchy of bank creditors 3.1.1 The draft law provides for a preference not only for claims arising out of deposits guaranteed under the deposit guarantee scheme (‘covered deposits’, or, as used in this opinion, ‘guaranteed

text: deposits’) and eligible deposits of natural persons and micro, small and medium-sized enterprises (SMEs), but also for other deposits, thereby providing for a general depositor preference . The draft law introduces some changes to the ranking of depositors, by ranking guaranteed deposits alongside a variety of claims which are mandatorily excluded from bail-in under Directive

text: , including, for example, short-term interbank liabilities, liabilities arising out of payment systems, certain claims of trade creditors that are critical to a bank’s operations and liabilities to deposit guarantee schemes. In addition, the draft law ranks eligible deposits from natural persons and microenterprises, SMEs below guaranteed deposits and the claims excluded from bail-in under Directive

text: , but ahead of other deposits, which in turn rank ahead of unsecured ordinary claims. The ECB also notes that the draft law subordinates unsecured and non-subordinated claims arising from debt securities and other similar financial instruments issued by a bank (hereinafter referred to as ‘unsecured bank debt instruments’), except as regards certain structured instruments, to unsecured ordinary claims, whilst ensuring that these claims are still ranked ahead of contractually subordinated claims. 3.1.2 The ECB welcomes the fact that the draft law provides for a general depositor preference and the statutory subordination of unsecured bank debt instruments, since both of these features are expected to enhance resolvability by providing clarity about the hierarchy of creditors and enabling the allocation of losses to unsecured bank debt instruments without triggering concerns with regard to the principle that no creditor should be worse off in resolution than in insolvency. This may also facilitate the application of the bail-in tool to unsecured bank debt instruments ahead of operational liabilities, including, for example, corporate deposits and derivatives. The bail-in of unsecured bank debt instruments is regarded as carrying a lower contagion risk than that of operational liabilities , which makes it likely to be more effective and credible to market participants. Facilitating the allocation of losses to the holders of such instruments therefore fosters effective resolution action and reduces the need to use the resolution fund, which is expected to promote an adequate pricing of risk on the side of investors. This is expected to improve the resolvability of credit institutions and to enhance market discipline. 3.1.3 Regarding the ranking of deposit claims, the ECB notes that the draft law amends Slovenia’s existing depositor preference rule by elevating certain other claims that are excluded from bail-in, so that they rank pari passu with guaranteed deposits, and above other deposit claims. The ECB understands that this is intended to allow for the mandatory exclusion of these claims from bail-in to take effect without triggering ‘no creditor worse off than in insolvency’ concerns, which will facilitate resolution action. However, a distinction should be made insofar as this change relates to short-term interbank liabilities, which also represent a form of deposit. It is questionable whether granting interbank deposits an equally preferred status as guaranteed deposits is strictly in line with

text: Article 108

text: of

text: Directive

text: , which regulates the ‘ranking of deposits in insolvency hierarchy’ and provides for a ‘super priority’ for guaranteed deposits and a ‘simple priority’ for eligible deposits of natural persons, microenterprises and SMEs. This clear ranking of depositors would be altered by granting short-term interbank deposits an equally high preference as guaranteed deposits, and the protection of guaranteed deposits and of eligible deposits of natural persons, microenterprises and SMEs would be thereby diluted. This situation could be avoided if shortterm interbank deposits were considered a separate creditor category and were allocated a ranking below guaranteed deposits and eligible deposits of natural persons, microenterprises and SMEs. While

text: Article 108 of Directive 2014/59/EU

text: regulates the ranking of different categories of depositors and their ranking compared to ordinary unsecured, non-preferred creditors, it does not prevent Member States from granting a preference to other categories of claims under their insolvency law. As such, it is in accordance with

text: Article 108

text: for Member States to provide for a preference to other liabilities that are excluded from bail-in, by making them rank pari passu with guaranteed deposits. Such a provision may prove beneficial from a resolution perspective when applying the bail-in tool for the abovementioned reasons. However, the ECB would underline the fact that when conferring additional preferences on other classes of claims, Member States should be mindful of not overly diluting the preferred status of depositors under

text: Article 108

text: , which is notably intended to provide a certain level of protection for the deposits of natural persons, microenterprises and SMEs holding eligible deposits in excess of the level of guaranteed deposits. In addition,

text: Article 108

text: is intended to ensure that the claims of guaranteed deposits (and deposit guarantee schemes) should have an even higher ranking under national insolvency law . From a financial stability perspective, this depositor preference reduces the risks of bank runs, potential losses of the guaranteed depositors in a liquidation phase, as well as the excessive depletion of the DGS . Furthermore, it should be carefully assessed whether the preferred ranking of other liabilities alongside guaranteed deposits, could complicate the application of other resolution tools, such as the sale-of-business or bridge bank tool. This is especially relevant where the resolution strategy is to carve out and transfer the deposit book while leaving the other liabilities in the ‘old bank’ which will then enter into liquidation. 3.1.4 Regarding the statutory subordination of unsecured bank debt instruments and its positive impact on the eligibility of these instruments for the purpose of total loss-absorbing capacity (TLAC) under the Financial Stability Board’s TLAC term sheet, the ECB also notes that, in principle, the same considerations apply here as raised in its earlier opinion on the German Law on bank resolution . The ECB notes, however, that there is currently no global systemically important bank established in Slovenia, to which the TLAC requirement would apply. 3.1.5 The ECB welcomes the additional degree of precision introduced by the draft law with respect to the respective ranking of contractually subordinated claims arising out of, inter alia, Tier 1 and Tier 2 capital instruments.

text: 3.1.6 As regards the legal drafting of the draft law, the ECB would recommend that, instead of using a cross-reference to

text: Article 80(2)

text: when referring to liabilities that are excluded from bail-in, legal certainty would be enhanced if such liabilities were explicitly listed in the insolvency ranking instead. This would also serve to further clarify whether some of the respective liabilities fall under the rank of priority claims or secured claims or whether they will be fully separated as the property of third persons, and whether, for example, in the event of an underlying obligation to a secured claim not being fully covered by the value of the security provided, the uncovered part of the claim would be categorised as an unsecured ordinary claim. Similarly, concerning the treatment of structured instruments, in particular instruments that may qualify as debt securities, the ECB would also recommend enhancing the clarity of the drafting of the draft law to further promote legal certainty in the ranking of creditors’ claims. 3.1.7 A common framework at Union level on the hierarchy of creditors and notably the scope of the depositor preference and the degree of subordination of debt securities and other similar financial instruments in bank resolution and/or insolvency proceedings may help to advance the integration of the financial services markets within the Union and facilitate the tasks of the ECB both with regard to monetary policy and to supervision within the SSM . 3.2 Conferral of new resolution tasks on Banka Slovenije 3.2.1 The ECB welcomes the draft law’s resolution-related provisions, as they strengthen the tools and procedures available to Banka Slovenije to carry out effective resolution in line with the common framework of intervention powers, rules and procedures laid down in Directive

text: . 3.2.2 The ECB has developed guidance, as set out in paragraphs 3.2.3 and 3.2.4, on the basis of which it may decide whether a new task conferred on an ESCB national central bank (NCB) is to be considered a central banking task or a governmental task for the purposes of assessing the conferral of such a task against the prohibition of monetary financing under Article 123 of the Treaty . This guidance applies to genuinely new tasks that either did not exist in the past or did not form an integral part of the central banking tasks previously assigned to the NCB in question. The tasks currently discharged by an NCB as central banking tasks are not reviewed and recategorised, but may be reassessed if they are subject to substantive legislative amendments. In this regard, the ECB notes that, already in the past, Banka Slovenije has had extensive powers to take specific resolution measures in relation to credit institutions. The draft law, however, extends the existing resolution powers and responsibilities of Banka Slovenije, as it is designated as the resolution authority not only for credit institutions, but also for other financial institutions as described in paragraph 1.3. The draft law should therefore be assessed in the light of the prohibition of monetary financing. The concrete assessment of whether Banka Slovenije’s tasks as the resolution authority for financial institutions forming part of a banking group is to be considered a central banking task or a governmental task is undertaken in paragraph 3.2.5 of this opinion.

text: 3.2.3 First, the principle of financial independence requires that the Member States may not put their NCBs in a position where they have insufficient financial resources to carry out their ESCB- or Eurosystem-related tasks, as applicable . Second, central banking tasks comprise in particular those tasks that are related to the tasks listed in

text: Article 127(2)

text: , (5) and (6) of the Treaty. Third, new tasks conferred on an NCB that are atypical of NCBs’ tasks, or which are clearly discharged on behalf of and in the exclusive interest of the government or of other public entities, should be considered as governmental tasks. In that context, a distinction should be drawn between the liquidity- and solvency-related tasks of NCBs. While, for the purposes of assessing compliance with the monetary financing prohibition, solvency support is a governmental task, liquidity-related tasks, the ultimate objective of which is to finance the economy, are central banking tasks. Resolution tasks may be considered to be central banking tasks, provided that they do not undermine an NCB’s independence in accordance with Article 130 of the Treaty. However, the discharge of these tasks by central banks may not extend to the financing of resolution funds or other financial arrangements related to resolution proceedings as these are governmental tasks . This is without prejudice to the possibility that: (a) central banks may provide short-term financing to deposit guarantee schemes under certain conditions; and (b) NCBs may provide emergency liquidity assistance to solvent credit institutions. 3.2.4 An important criterion for qualifying a new task as a governmental task is therefore the impact of the task on the institutional, financial and personal independence of the NCB. In particular, the following should be taken into account. First, it should be assessed whether the performance of the new task creates inadequately addressed conflicts of interests with existing central banking tasks, and does not necessarily complement those existing central banking tasks. If a conflict of interest arises between existing and new tasks, there should be sufficient mitigation in place to adequately address that conflict. Complementarity between the new task and existing central banking tasks should not, however, be interpreted extensively, so as to lead to the creation of an indefinite chain of ancillary tasks. Complementarity should also be examined from the point of view of the financing of those tasks. Second, it should be assessed whether without new financial resources the performance of the new task is disproportionate to the financial or organisational capacity of the NCB and may negatively impact on its capacity to properly perform existing central banking tasks. Third, it should be assessed whether the performance of the new task fits into the institutional set-up of the NCB in the light of central bank independence and accountability considerations. Fourth, it should be assessed whether the performance of the new task would entail substantial financial risks.

text: Fifth, it should be assessed whether the performance of the new task exposes the members of the NCB’s decision-making bodies to political risks which are disproportionate and may also impact on their personal independence and, in particular, the guarantee of the term of office under Article 14.2 of the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank. Any final assessment on the qualification of a task given to an NCB as either falling within the scope of a central banking task or a governmental task will be guided by the objective of ensuring the consistent application of the prohibition of monetary financing within the Eurosystem and the ESCB to the extent that it applies to its members. 3.2.5 As noted in paragraph 3.2.2, the draft law also designates Banka Slovenije as the resolution authority for financial institutions which are part of a banking group. In the light of the guidance in paragraphs 3.2.3 and 3.2.4, an assessment must therefore be made as to whether Banka Slovenije’s new tasks and responsibilities in this field could constitute a breach of the prohibition of monetary financing. 3.2.5.1 Principle of financial independence The principle of financial independence requires NCBs to have sufficient means to carry out not only their ESCB-related tasks from an operational and financial point of view, but also their national tasks . In this respect the ECB notes that, under the draft law, banks and branches of Union banks established in Slovenia are required to pay an annual fee in relation to Banka Slovenije’s resolution tasks . Moreover, in order to safeguard Banka Slovenije’s financial independence, the provisions of the draft law authorise Banka Slovenije, in its capacity as resolution authority, to require institutions to reimburse all operational expenditure and costs incurred during the performance of its responsibilities and powers in relation to resolution . 3.2.5.2 Links to tasks listed in

text: Article 127(2)

text: , (5) and (6) of the Treaty Administrative resolution tasks are considered to be tasks related to those referred to in Article 127(5) of the Treaty, based on the understanding that administrative resolution tasks and supervisory tasks complement each other. In the case of the extension of Banka Slovenije’s resolution-related responsibilities to other financial institutions forming part of a banking group, such new tasks may also be considered to be related to tasks under Article 127(5) of the Treaty, by analogy with the complementarity of Banka Slovenije’s resolution tasks in respect of credit institutions with its existing supervisory and financial stability tasks. 3.2.5.3 Atypical tasks A number of Member States have conferred on their NCBs a significant role in the resolution of credit and financial institutions, whether as the resolution authority or as a competent supervisory authority. The ECB has generally accepted the allocation of such tasks to NCBs provided they do not interfere financially and operationally with the performance of the NCB’s ESCB-related

text: tasks . The new resolution tasks of Banka Slovenije in respect of other financial institutions forming part of a banking group can therefore be regarded as being tasks not atypical of a central bank, particularly if, as in the case of Banka Slovenije, it already had responsibilities and tools for intervening in relation to distressed financial institutions that pose a risk to financial stability. 3.2.5.4 Discharge of tasks on behalf of and in the exclusive interest of the Government or of other public

text: entities

text: Whilst Banka Slovenije is designated as the sole resolution authority and takes resolution measures acting as an administrative authority exercising a public functions in its own name, and not on behalf of any other authority, it is required, before placing a credit or financial institution into resolution or taking any other resolution action, to: (i) inform the Ministry of Finance and obtain the prior approval of the Government if the decision would entail additional public financing and (ii) to inform the Ministry of Finance where there are systemic implications . This provision implements

text: Article 3(6) of Directive 2014/59/EU

text: and ensures that Banka Slovenije has control over any decision related to a resolution matter that could affect Banka Slovenije’s financial independence. There is no indication that in discharging its resolution function Banka Slovenije acts exclusively in the interest of another public entity. 3.2.5.5 Extent to which conflicts of interest with existing tasks are addressed Pursuant to the draft law, Banka Slovenije must adopt and publish all of its relevant internal rules in order to ensure that there is no conflict of interest, and to ensure the operational and organisational independence of the organisational unit carrying out resolution functions from Banka Slovenije’s other tasks . The ECB expects Banka Slovenije’s internal rules to adequately address potential conflicts of interest between Banka Slovenije’s resolution function and its other tasks, particularly its tasks related to the supervision of credit institutions and other financial institutions. 3.2.5.6 Extent to which the performance of tasks is proportionate to Banka Slovenije’s financial and operational capacity and its ability to perform its ESCB-related tasks The ECB welcomes the fact that Banka Slovenije may recover the expenses incurred in carrying out its resolution tasks from the institutions concerned. 3.2.5.7 Extent to which the performance of tasks entails substantial financial risks With regard to the Banka Slovenije’s liability, the draft law stipulates that Banka Slovenije and its staff must act with the diligence of a ‘good expert’. Banka Slovenije will be held liable for any damages that occur as a result of a breach of this obligation, and the draft law does not contain provisions excluding or limiting the liability of Banka Slovenije in this respect. By contrast, the draft law does provide that the liability of Banka Slovenije’s staff is limited to acts of gross

text: negligence or wilful misconduct in the performance of their functions. In such cases, Banka Slovenije will pay the injured party for any damages that result from its staff member’s gross negligence or wilful misconduct and Banka Slovenije will then will require the staff member to reimburse it for any money paid out to the injured party . In the light of this difference in approach, it might be worth considering whether Banka Slovenije’s institutional liability should also be confined to acts of gross negligence or wilful misconduct, as is the case for Banka Slovenije’s staff . 3.2.5.8 Conclusion The ECB considers that there are grounds for regarding Banka Slovenije’s extended resolution tasks as central banking tasks, in the sense that they complement Banka Slovenije’s existing supervisory and resolution functions. The fact that Banka Slovenije may require financial institutions to pay for any operational expenditure and costs incurred during the performance of its responsibilities safeguards Banka Slovenije’s financial independence and has a positive impact on Banka Slovenije’s financial capacity to assume the extended tasks. However, given that potential liability issues represent a substantial financial risk for Banka Slovenije, the ECB suggests that Banka Slovenije’s institutional liability should be usefully confined to acts of gross negligence or wilful misconduct, similar to the standard applicable to the liability of Banka Slovenije’s staff. 3.2.6 Resolution planning The draft law stipulates that when Banka Slovenije evaluates resolution plans for specific institutions, it must not assume that extraordinary public financial support will be granted, other than the use of resources from the resolution fund. The draft law further clarifies that there must be no assumption that any special liquidity loan or any other liquidity assistance from Banka Slovenije based on non-standard collateralisation, tenor and interest rate terms, will be granted . While this appears to be in line with the requirements of Directive

text: , the ECB emphasises that these provisions do not in any way affect Banka Slovenije’s competence to decide, independently and at its full discretion, on the provision of central bank liquidity to solvent institutions, both through standard monetary policy operations and emergency liquidity assistance, within the limits imposed by the prohibition of monetary financing under the Treaty . 3.3 Appointment of members of a bank’s supervisory board The explanatory memorandum to the draft law states that the amendment pursuant to which a person who held a senior position in a bank, which has accumulated a higher than average level of non-performing claims, may not be considered to have the necessary reputation and qualities to be a member of the bank’s supervisory board, is intended to ensure that the composition of banks’ supervisory boards will be of a higher quality. According to the explanatory memorandum, this provision should result in the more stable and efficient functioning of banks and an

text: improvement to the entire Slovenian banking system. The ECB notes that the amendment does not appear to leave any discretion. Applying this provision in such a formulaic manner without leaving any discretion might raise concerns with regard to whether the new amendment is proportionate to what is necessary to achieve its objectives. Furthermore, the consulting authority is invited to consider whether the provision might be open to legal challenge.

text: This opinion will be published on the ECB’s website.

text: Done at Frankfurt am Main, 3 May 2016.

text: [signed]

text: The President of the ECB

text: Mario DRAGHI


text: Verordnung der OeNB betreffend die Übermittlung von Meldedaten an die OeNB unter Anwendung eines Datenmodells (Datenmodellverordnung 2016). 2

text: Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions (OJ L 189, 3.7.1998, p. 42). 3 This is based on: (a)

text: Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998

text: concerning the collection of statistical information by the ECB; (b) Article 6 of the Austrian Foreign Exchange Act 2004; and (c) Articles

text: and

text: b(2) of the OeNB Act. 4 See Opinion

text: . All ECB opinions are published on the ECB’s website at www.ecb.europa.eu.

text: Meldeverordnung FinStab 1/2015 der OeNB betreffend die Erfassung von Kredit- und Länderrisiken, Restlaufzeiten und Fremdwährungskredite sowie Finanzinformationen von Auslandstochterbanken (FinStab 1/2015). In relation to FinStab 1/2015, see Opinion

title: Opinion of the European Central Bank of 19 May 2016 on an integrated data model regulation (CON/2016/29)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 19 May 2016 on an integrated data model regulation (

text: ) Introduction and legal basis

text: On 18 April 2016 the European Central Bank (ECB) received a request from the Oesterreichische Nationalbank (OeNB) for an opinion on a draft regulation on the use of an integrated data model for submitting reports to the OeNB (hereinafter the ‘draft regulation’) . The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Articles 127(4) and 282(5) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) and on the third, fourth and sixth indents of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC

text: , as the draft regulation relates to the OeNB, the collection of financial statistics and financial stability. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 1. Purpose of the draft regulation

text: Article 44

text: d of the Federal Act on the Oesterreichische Nationalbank (hereinafter the ‘OeNB Act’) entitles the OeNB to prescribe the use of a technical reporting format (i.e. an integrated data model) that enables reporting agents to submit reports, which they are required to submit to the OeNB, in a standardised electronic format . 1.2 The draft regulation will replace the existing integrated data model regulation , which reporting agents, mainly credit institutions, must comply with when reporting data to the OeNB. Reports that comply with the draft regulation must be submitted to the OeNB electronically, and must contain data that is broken down according to the transaction types (reporting concepts), attributes and value types specified and described in the annexes to the draft regulation. 1.3 The main purpose of the draft regulation is to add technical reporting formats for financial stabilityrelevant data on an unconsolidated basis. The reporting format relates to data which must be

text: reported to the OeNB pursuant to the regulation on the reporting of credit risk, country risk, residual maturities, foreign currency loans and financial information concerning fully consolidated foreign subsidiaries of banks (FinStab 1/2015) . However, the reporting formats determined by the draft regulation do not apply to all data to be reported to the OeNB under FinStab 1/2015. Data on credit and country risks at foreign bank subsidiaries and consolidated entities are only subject to the requirements of FinStab 1/2015 and are not required to also comply with the draft regulation.

text: 2. General observations

text: The ECB notes that the draft regulation takes into account current reporting requirements and does not require any new data or items to be reported. Furthermore, the draft regulation incorporates the ECB’s statistical reporting requirements, since it refers very explicitly to several ECB legal acts. The ECB welcomes the integration of statistical and financial stability reporting introduced by the draft regulation as it aims to limit the burden placed on reporting agents.

text: Done at Frankfurt am Main, 19 May 2016.

text: [signed]

text: The President of the ECB

text: Mario DRAGHI


text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions (OJ L 189, 3.7.1998, p. 42). 2 See Article 19(2) of the Law on internal audit in the public sector.

text: Published on the ECB’s website at www.ecb.europa.eu.

text: The IIA Standards are published on the IIA’s website at www.theiia.org.

text: The IIA Code of Ethics is published on the IIA’s website at www.theiia.org 6 See Article 22(4) of the draft law. 7 See

text: Article 19(2)

text: and §1 of the Law on the internal audit in the public sector. 8 See the interpretation accompanying IIA Standard 1210. 9 Such as the certifications offered by the Association of Chartered Certified Accountants and the certificates of Certified Public Accountant, Chartered Financial Analyst, Certified Fraud Examiner and Certified Information Systems Auditor. 10 In accordance with Ordinance No. 6 of the Minister of Finance of 29 June 2006 the examination for the ’Public Sector Internal Auditor’ certificate is carried out once a year in June.

title: Opinion of the European Central Bank of 3 June 2016 on the internal audit of Българска народна банка (Bulgarian National Bank) (CON/2016/30)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 3 June 2016 on the internal audit of Българска народна банка (Bulgarian National Bank) (

text: ) Introduction and legal basis

text: On 27 April 2016 the European Central Bank (ECB) received a request from the National Assembly of the Republic of Bulgaria for an opinion on a draft law amending and supplementing the Law on the internal audit in the public sector and amending the Law on Българска народна банка (Bulgarian National Bank (BNB)) (hereinafter the ‘draft law’). The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Articles 127(4) and 282(5) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the third indent of

text: , as the draft law relates to a national central bank. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 1. Purpose of the draft law

text: 1.1 The purpose of the draft law is to amend the law on BNB in order to improve the organisation and the legal framework for the internal audit of BNB. The draft law provides that the internal audit of BNB is undertaken by an internal audit unit managed by a chief auditor. In order to be appointed BNB’s chief auditor and the auditors of the internal audit unit must meet the requirements set out in the Law on internal audit in the public sector . 1.2 Pursuant to the draft law the internal audit of BNB is undertaken in compliance with the international standards for the professional practice of internal auditing, the Code of Ethics of Internal Auditors, the rules of the Internal Auditors Committee of the European System of Central Banks (ESCB) and the rules of operation adopted by BNB’s Governing Council. 1.3 The draft law provides that the objectives, powers, responsibilities, audit plan and activity report of the internal audit of BNB is approved by BNB’s Governing Council.

text: 2. Observations

text: 2.1 The ECB welcomes that the draft law clarifies that the internal audit of BNB is undertaken in compliance with the international standards for the professional practice of internal auditing and the rules of the Internal Auditors Committee of the ESCB. In this regard the Audit Charter for the

text: Eurosystem/ESCB and the Single Supervisory Mechanism (hereinafter the ‘Audit Charter’) refers to and supplements the Institute of Internal Auditors’ (IIA) International Standards for the Professional Practice of Internal Auditing (hereinafter the ‘IIA Standards’) and the IIA Code of Ethics . In particular IIA Standard 1210, which is reflected in the Audit Charter, provides that internal auditors must possess the knowledge, skills and other competences needed to perform their individual responsibilities. Moreover the internal audit activity collectively must possess or obtain the knowledge, skills, and other competencies needed to perform its responsibilities. 2.2 Against this background, the draft law requires that BNB’s chief auditor and the auditors in the internal audit unit meet the requirements for the appointment of internal auditors set out in the Law on internal audit in the public sector . In accordance with these requirements internal auditors must have a ‘Public Sector Internal Auditor’ certificate issued by the Minister of Finance, an IIA ’Certified Internal Auditor’ certificate , or an IIA ‘Certified Government Auditing Professional’ certificate . The ECB notes in this regard that the IIA encourages internal auditors to demonstrate proficiency by obtaining appropriate certifications and qualifications . The draft law requires internal auditors to have one of these certificates when they are recruited. Although this requirement does not correspond to a specific IIA recommendation, the objective of having formal professional qualifications for the internal audit function is clearly acknowledged by the ECB. However, the limitation to specific certifications may unduly discriminate against other relevant and internationally recognised certifications and qualifications in the field of auditing, control, risk management, fraud and corporate governance . In addition the ’Public Sector Internal Auditor’ certificate does not appear to correspond to the specific tasks of a central bank and may be less pertinent to a central bank’s internal audit function than a requirement for higher education in a relevant field. Therefore, the ECB recommends that careful attention be given to not unreasonably limiting the recruitment of appropriately qualified technical experts into BNB’s internal audit unit, as this may affect the proper balance and mixture of skills within the internal audit function, thus potentially affecting BNB’s autonomy in staff matters as referred to in paragraph 2.3. 2.3 The ECB considers that the date of entry into force of the draft law, currently foreseen for 1 January 2017, introduces an element of uncertainty as regards the feasibility of the provision, since BNB’s chief auditor and the auditors in the internal audit unit would have to obtain the certificates mentioned in paragraph 2.2 of this Opinion by that date unless they already have such certificates . As noted in past ECB Convergence Reports, autonomy in staff matters, an aspect of the principle of central bank financial independence, implies that a national central bank may not be put in a position where it has limited control or no control over its staff, or where the government of a Member State may influence its policy on staff matters. The ECB considers it important that the

text: National Assembly of the Republic of Bulgaria ensures that the draft law provides for a sufficient timeframe to give BNB’s chief auditor and the auditors in the internal audit unit the opportunity to meet the new certification requirements. Therefore, the ECB recommends that the date of entry into force should be decided in close and effective cooperation with BNB, taking due account of its views so as to preserve BNB’s autonomy in staff matters.

text: Done at Frankfurt am Main, 3 June 2016.

text: [signed]

text: The President of the ECB

text: Mario DRAGHI