text: Rådets beslut

text: av den 29 juni 1998 om nationella myndigheters samråd med Europeiska centralbanken rörande förslag till rättsregler (EGT L 189, 3.7.1998, s. 42).

text: Se Utkast till Lagrådsremiss, Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning, s. 1.

text: Riksbanksfullmäktige har tagit fram riktlinjer för vinstdelningen. Enligt dessa riktlinjer ska Riksbanken leverera 80 procent av sin vinst till staten, efter justering för valutakurs- och guldvärdeseffekter, beräknat på de senaste fem årens genomsnittliga resultat, och resterande 20 procent ska användas för att bygga upp det egna kapitalet. Se Riksbankens förslag till riksdagen, Förslag till disposition av Riksbankens vinst för räkenskapsåret 2016, s.4 samt riksbanksfullmäktiges verksamhetsberättelse för 2016, som finns på www.riksbank.se. Eftersom dessa riktlinjer dock inte är rättsligt bindande finns det ingen lagstadgad bestämmelse som begränsar hur stor andel av vinsten som får delas ut.

text: Riksbankslagen 1998, 10 kap. 1, 3 och 4 §§.

text: Riksbankslagen, 7 kap. 2, 3 och 4 §§.

text: Riksbankslagen, 6 kap. 8 §.

text: Budgetlagen 2011, 5 kap. 1 §, första stycket. Se kommentar till fotnot 4.

text: Riksbankslagen 7 kap. 3 § 2 punkt, budgetlagen 5 kap. 1 § andra stycket.

text: Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 17.

text: Se den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 1 §, i riksbankslagen.

text: Se den föreslagna nya lydelsen av styckena 1–3 i 10 kap. 2 § i riksbankslagen.

text: Se den föreslagna nya lydelsen av stycke 4 i 10 kap. 2 § i riksbankslagen.

text: Se den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 8 § i riksbankslagen.

text: Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 20–24.

text: Se den föreslagna nya 3 och 4 §, 10 kap i riksbankslagen.

text: Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 5 §, .

text: Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 6 §,. 18 10 kap. 3 § riksbankslagen. 19 Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av andra stycket i 10 kap. 10 §. 20 10 kap. 4 § riksbankslagen.

text: Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av första stycket i 10 kap. 4 § i. 22 Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av 10 kap. 7 §, i. 23 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 43. 24 Se det föreslagna nya kapitlet 10a i riksbankslagen. 25 Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av 10a kap. 3 §, . 26 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 30–31.

text: Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 18, 34–35 och 39–40. 28 Se artikel 131 i fördraget. 29 Se punkt 3.4 i ECB:s yttrande

text: . 30 Se t.ex. ECB:s konvergensrapport från juni 2016, s. 194–95. 31 Se ECB:s yttranden

text: och

text: och EMI:s yttrande

text: . 32 Se t.ex. ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 25.

text: Se ECB:s konvergensrapport från juni 2016, s. 25, punkt 2.2 i ECB:s yttrande

text: , punkt 2.4.2 i ECB:s yttrande

text: , punkt 3.3 i ECB:s yttrande

text: , punkt 2.2 i ECB:s yttrande

text: och punkt 3.1.1 i ECB:s yttrande

text: . 34 Se Sveriges Riksbanks remissyttrande över Utkast till lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning av den 27 april 2017, s. 1–2. Se även SCB:s finansmarknadsstatistik från januari 2017. 35 Se Sveriges Riksbanks remissyttrande över Utkast till lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning av den 27 april 2017, s. 1. 36 Se t.ex. ECB, Yttrande

text: , punkt 3.3; Riksbankslagen, 6 kap. 8 §. 37 Riksbankslagen, 10 kap. 1 §.

text: Se punkt 4.3 och 4.4 i ECB:s yttrande

text: . 39 Med verkan från 2004 redovisas orealiserade vinster och förluster i speciella värderegleringskonton, som består av skillnaden mellan kostnaden för anskaffningsvärdet och marknadsvärdet. Om de orealiserade förlusterna överstiger de orealiserade vinsterna vid årsslutet redovisas denna skillnad i resultaträkningen. Denna beräkning görs värdepapper för värdepapper och valuta för valuta. Se Sveriges Riksbank, Årsredovisning 2016, Balansräkning och resultaträkning, not 24.

text: Dessutom kommer Riksrevisionen, vid sidan om riksdagen, att även framdeles erhålla förslag på årsbasis från Riksbanken avseende fördelningen av Riksbankens vinster, och i utkastet till lagförslag anges att de även ska erhålla förslag, minst vart femte år, avseende överföringen av medel i reservfonden till primärkapitalet. 41 Se punkt 3.6 i ECB:s yttrande

text: och punkt 3.2 i ECB:s yttrande

text: . 42 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27. 43 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27 och punkt 4.2.2 i ECB:s yttrande

text: . 44 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 195. 45 Men i detta avseende finns alltjämt några svårigheter avseende graden av handlingsfrihet som getts åt Europaparlamentet, framför allt när vissa bestämmelser läses i förening med § 11 i utkastet till lagstiftningsförslag, som stipulerar att riksdagen har rätt att godkänna Riksbankens resultaträkning och balansräkning och att fastställa a) fördelningen av Riksbankens vinst, b) överföring till Riksbankens egna kapital efter en förlust eller efterföljande vinst och c) återställande av Riksbankens bundna egna kapital. Till exempel innehåller § 3 i utkastet till lagförslag inget uttryckligt krav på ett specifikt lägsta belopp för avsättningar till reservfonden i händelse av vinst i Riksbankens årsbokslut: det innehåller bara ett maxbelopp för avsättningar. Dessutom behövs en tydligare förklaring av vad som utgör ”överskjutande medel” som ska överföras till balanserade vinstmedel enligt § 3 i utkastet till lagförslag för att tydliggöra att detta utgör hela det resterande beloppet från den vinst som inte har gjorts som avsättning till reservfonden. Mot bakgrund av dessa faktorer och den breda makt som tillfaller riksdagen enligt § 11, visar sig utkastet till lagförslag (§ 4) inte innehålla en explicit och definitiv gräns på det belopp som kan överföras till staten.

text: Se Europeiska kommissionens konvergensrapport juni 2016, s. 115. 47 Se Undersökningskommissionen – Översyn av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen, 2016), s. 5–6. 48 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27: punkt 3.3 i ECB:s yttrande

text: , punkt 3.2 i ECB:s yttrande

text: samt punkt 2.1 i ECB:s yttrande

text: . 49 Artikel 8 i riktlinje

text: (EU) 2016/2249

text: från Europeiska centralbanken av den 3 november 2016 om den rättsliga ramen för redovisning och finansiell rapportering inom Europeiska centralbankssystemet (ECB/2016/34) (EUT L 347, 20.12.2016, s. 37). 50 Riksbankslagen, 4 kap. 1 §. 51 Riksdagsenheten 2014, 9 kap. 17 §.

text: Se riksbankslagen, det föreslagna nya stycket 4 i 10 kap 2 §. i. 53 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 43.

text: Se artiklarna 127.2 i fördraget:

text: Artikel 18.1

text: , första strecksatsen, 23, andra strecksatsen, 30 och 31 i stadgan. 55 Den svenska grundlagen (2011:109), 9 kap. § 13. 56 Riksbankslagen, 1 kap. § 2 samt 6-7 kap. 57 IMF:s landrapport nr 16/354, ”Sweden selected issues”, november 2016.

text: IMF-analysen visade att den lämpliga reservtäckningen för bankernas likviditetsbehov i utländsk valuta uppgår till ca 8,5 %–9,5 % av BNP. En buffert utöver dessa belopp behövs också för annan potentiell användning av reserver under en kris, till exempel vid räntebetalningar på valutaskulder och för att uppfylla förpliktelser gentemot IMF. På grundval av andra antaganden genomförde Riksbanken en liknande analys och nådde slutsatsen att banksystemets behov av refinansiering från Riksbankens valutareserv under en tremånadersperiod uppgick till motsvarande 535 miljarder kronor (12 % av BNP). 59 Se Sveriges riksbanks remissyttrande över Utkast till lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning av den 27 april 2017, s. 8.

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 18 maj 2017 om Sveriges riksbanks finansiella oberoende (CON/2017/17)

text: EUROPEISKA CENTRALBANKENS YTTRANDE av den 18 maj 2017 om Sveriges riksbanks finansiella oberoende (

text: ) Inledning och rättslig grund

text: Den 21 mars 2017 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från svenska finansdepartementet om ett yttrande över ett utkast till lagförslag som berör Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning (nedan kallat utkastet till lagförslag). ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artiklarna

text: och

text: i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och tredje strecksatsen i

text: artikel 2.1 i rådets beslut 98/415/EG

text: , eftersom utkastet till lagförslag rör Sveriges riksbank. I enlighet med

text: artikel 17.5

text: första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: 1. Syftet med utkastet till lagförslag

text: 1.1. I utkastet till lagförslag föreslås ändringar av riksbankslagen i syfte att reglera a) storleken på Riksbankens egna kapital, b) fördelningen av Riksbankens vinster och förluster, inklusive vinstutdelning till staten, c) under vilka omständigheter Riksbanken får begära kapitaltillskott efter förluster och d) Riksbankens rätt att låna av Riksgäldskontoret för sin valutareserv . 1.2. Nuvarande bestämmelser om Riksbankens kapital, redovisning, vinstdisposition och valutareserv 1.2.1. För närvarande stadgar riksbankslagen att Riksbanken ska ha ett kapital som uppgår till en miljard kronor, en reservfond som uppgår till 500 miljoner kronor samt en dispositionsfond. Varje år lämnar riksbanksfullmäktige förslag till riksdagen och Riksrevisionen om dispositionen av Riksbankens vinst. Riksbankens resultat- och balansräkning fastställs av riksdagen, som även beslutar hur Riksbankens vinst ska disponeras . Riksbanken är bokföringsskyldig och bokföringsskyldigheten ska fullgöras i enlighet med god redovisningssed. Därutöver ska ECB:s riktlinjer om den rättsliga

text: ramen för redovisning och finansiell rapportering inom Europeiska centralbankssystemet tillämpas . 1.2.2. För närvarande stadgar riksbankslagen att Riksbanken i valutapolitiskt syfte bland annat får köpa, sälja och förmedla utländsk valuta. I valutapolitiskt syfte får Riksbanken bl.a. a) hålla tillgångar i utländsk valuta, utländska fordringar och guld, b) köpa, sälja och förmedla utländsk valuta, utländska statspapper, andra lätt omsättningsbara skuldebrev i utländsk valuta och guld samt rättigheter och skyldigheter som anknyter till nämnda tillgångarsamt c) uppta kredit i utländsk valuta . Om det finns synnerliga skäl får Riksbanken i likviditetsstödjande syfte på särskilda villkor bevilja kredit (även i utländsk valuta) eller lämna garanti till sådana bankinstitut och svenska företag som står under tillsyn av Finansinspektionen . 1.2.3. Enligt budgetlagen får Riksgäldskontoret efter regeringens bestämmande ta upp lån till staten för att tillgodose Riksbankens behov av valutareserv . Enligt riksbankslagen får Riksbanken i valutapolitiskt syfte ge ut egna skuldebrev i utländsk valuta för detta ändamål . Av remissen som medföljer utkastet till lagförslag framgår att sådan upplåning i praktiken sker genom att Riksgäldskontoret tar upp lån i utländsk valuta, varpå Riksbanken ger ut en för ändamålet skräddarsydd obligation till Riksgäldskontoret som speglar det lån som Riksgälden har tagit upp . 1.3. Bestämmelser om Riksbankens egna kapital i utkastet till lagförslag 1.3.1. Enligt utkastet till lagförslag ska Riksbankens egna kapital uppgå till högst 60 miljarder kronor (kallat målsatt eget kapital) . Det egna kapitalet ska bestå av en grundfond, en reservfond och balanserade vinstmedel. Riksbankens bundna egna kapital utgörs av grundfonden och reservfonden. I utgångsläget ska grundfonden uppgå till 40 miljarder kronor och reservfonden till noll kronor . Vidare anges i utkastet till lagförslag att ett belopp som motsvarar två tredjedelar av det målsatta egna kapitalet ska utgöra en garanterad nivå för det bundna egna kapitalet . Även om utrycket garanterad nivå används i utkastet till lagförslag finns det i utkastet till lagförslag i sig ingen rättslig garanti för nivån på Riksbankens bundna egna kapital. I utkastet till lagförslag anges vidare att vid beräkning av det målsatta egna kapitalet och den så kallade garanterade nivån för det bundna egna kapitalet ska beloppen räknas om i enlighet med den årliga procentuella förändringen i konsumentprisindex (KPI-omräkning), som Statistiska centralbyrån publicerar, utom då förändringen är mindre än noll (alltså vid deflation) då ingen omräkning ska ske . 1.3.2. Enligt remissen som medföljer utkastet till lagförslag behöver Riksbanken ha tillgång till mer förlustabsorberande eget kapital för att kunna hantera förluster som kan uppkomma till följd av

text: olika risker som Riksbanken är utsatt för. Riksbanken har under senare tid köpt statsobligationer i syfte att påverka såväl långa som korta räntor, och det har skapat nya risker för Riksbankens egna kapital eftersom betydande innehav av statsobligationer är förenade med risker till följd av lägre tillgångsvärden på innehaven i en utveckling med stigande räntor. Dessutom har banksektorns storlek i Sverige fortsatt att växa, och erfarenheterna från finanskrisen talar för att Riksbanken bör ha ett förlustabsorberande eget kapital. Riksbankens seigniorage bör inte beaktas när man bestämmer Riksbankens behov av eget kapital eftersom den allmänna räntenivån förändras och användningen av sedlar förväntas minska över tid . 1.4. Bestämmelser om fördelning av Riksbankens vinster och förluster i utkastet till lagförslag 1.4.1 Enligt utkastet till lagförslag ska avsättning till reservfonden göras om Riksbankens bokslut uppvisar vinst. Avsättningen får dock högst uppgå till ett belopp som motsvarar förändringen av den garanterade nivån för det bundna egna kapitalet efter KPI-omräkning. Eventuella överskjutande medel ska överföras till balanserade vinstmedel. Om Riksbankens egna kapital efter sådan avsättning till reservfonden och överföring till balanserade vinstmedel gjorts överstiger målsatt eget kapital (60 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning) ska överskjutande vinstmedel delas ut till staten . 1.4.2 I utkastet till lagförslag föreslås även att om Riksbankens bokslut uppvisar förlust ska denna i första hand täckas av balanserade vinstmedel, därefter av reservfonden och i sista hand av grundfonden. Om balanserade vinstmedel efter det att förlusttäckning har skett är större än noll får från balanserade vinstmedel överföras ett belopp till reservfonden som högst motsvarar förändringen av den garanterade nivån för det bundna kapitalet justerat efter KPI-omräkning . Om grundfonden har tagits i anspråk för att täcka förluster ska kommande års vinster i första hand användas till att återställa grundfonden till den nivå som den uppgick till innan förlust uppstod. Överskjutande medel får överföras till reservfonden till dess att Riksbankens bundna egna kapital uppgår till den garanterade nivå som angetts ovan (40 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning) . 1.4.3 För närvarande stadgar riksbankslagen att riksbanksfullmäktige varje år ska lämna förslag till riksdagen och Riksrevisionen angående dispositionen av Riksbankens vinst . Enligt utkastet till lagförslag ska riksbanksfullmäktige, i förekommande fall och minst vart femte år, till riksdagen och Riksrevisionen lämna förslag om att medlen i reservfonden ska överföras till grundfonden . För närvarande stadgar riksbankslagen att Riksbankens resultat- och balansräkning fastställs av riksdagen, som också beslutar hur bankens vinst ska disponeras . Utkastet till lagförslag stadgar

text: att riksdagen dessutom ska fastställa överföring av medel inom Riksbankens egna kapital för förlusttäckning enligt ovan liksom för återställning av bundet kapital enligt nedan . 1.5. Bestämmelser angående rekapitalisering av Riksbanken i utkastet till lagförslag 1.5.1. I utkastet till lagförslag föreslås att om försluster, efter avräkning av medel på värderegleringskonton, har medfört att nivån på Riksbankens bundna egna kapital understiger hälften av den garanterade nivån som beskrivits ovan (det vill säga under 20 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning) kan riksbanken begära att nivån på det bundna kapitalet ska återställas. En begäran om återställning får högst uppgå till det belopp som behövs för att det bundna egna kapitalet ska uppgå till den garanterade nivån (40 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning). Riksdagen avgör om begäran om återställning ska beviljas . 1.5.2. Enligt ovan nämnda remiss måste Riksbanken, i sin beräkning av när det bundna egna kapitalet understiger den garanterade nivån, först räkna av befintliga medel på värderegleringskontona. Enligt regeringens bedömning bör Riksbanken realisera vinster som finns bokförda på värderegleringskontona, undantaget värdeförändringar på guldreserven, innan återställning av det bundna egna kapitalet kan ske . 1.6. Bestämmelser angående Riksbankens valutaupplåning via Riksgäldskontoret i utkastet till

text: lagförslag

text: 1.6.1. I utkastet till lagförslag föreslås ett nytt kapitel i riksbankslagen som ska reglera upplåning via Riksgäldskontoret till Riksbankens valutareserv enligt budgetlagen . I andra stycket i det nya kapitlet anges att om Riksbanken har tagit delar av valutareserven i anspråk för likviditetsstöd får upplåning ske genom Riksgäldskontoret för att återställa valutareserven. Om det finns synnerliga skäl får Riksbanken besluta att förstärka sin valutareserv genom förtida upplåning på högst 50 miljarder kronor (justerat enligt KPI-omräkning) genom Riksgäldskontoret . Om det finns synnerliga skäl, och om Riksbanken bedömer att valutareserven behöver förstärkas ytterligare utöver detta belopp, beslutas detta av riksdagen efter begäran från Riksbanken. 1.6.2. I remissen skriver man att anledningen till den föreslagna ordningen är att en förtida förstärkning av valutareserven bör vara förbehållen en finansiell kris eller liknande allvarliga situationer när det finns behov av att möta hastigt uppkomna likviditetsbehov (generellt eller i enskilda finansiella institut). Omständigheter av detta slag får anses utgöra synnerliga skäl för att i förtid förstärka valutareserven för att snabbt kunna möta uppkomna behov. Detta innebär att valutareserven i normala situationer inte ska öka på ett okontrollerat sätt . 1.6.3. I remissen anges att Riksbankens skuld till Riksgäldskontoret avseende valutareserven i slutet av 2016 uppgick till 257 miljarder kronor. Regeringen menar att befintliga förtida lån som Riksbanken

text: redan tagit för att förstärka valutareserven måste återbetalas när lagändringarna träder kraft. Om Riksbanken avser att behålla befintliga lån upp till ett belopp på högst 50 miljarder kronor måste det föreligga synnerliga skäl för den upplåningen. Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid för närvarande inte några synnerliga skäl. Återbetalningen av nuvarande valutalån bör ske genom att Riksbanken till Riksgäldskontoret överför tillgångar motsvarande Riksbankens valutalån hos Riksgäldskontoret. Fördelningen av tillgångsslag som förs över till Riksgäldskontoret bör ske efter överenskommelse mellan Riksbanken och Riksgäldskontoret. Överförda tillgångar bör hanteras inom ramen för Riksgäldskontorets skuldförvaltning . 1.7. Ikraftträdande Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2018.

text: 2. Allmänna kommentarer

text: 2.1. ECB vill understryka att även medlemsstater som har ett undantag, även Sverige, som ännu inte deltar i den tredje etappen i den ekonomiska och monetära unionen, ändå har en lagstadgad skyldighet att anpassa stadgan för sina nationella centralbanker så att den är förenlig med fördraget och stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (stadgan). Alla lagändringar i sådana medlemsstater bör syfta till att gradvis uppnå överensstämmelse med Eurosystemets regler . 2.2. ECB påminner om att ECB i sina konvergensrapporter flera gånger har påpekat att Sverige behöver anpassa den lagstiftning som reglerar Riksbanken så att den är förenlig med fördragets krav rörande bland annat ekonomiskt oberoende och fördelningen av vinster . ECB påminner om att både ECB och dess föregångare Europeiska monetära institutet har avgett flera yttranden på begäran av svenska finansdepartementet och riksdagen som har rört frågor angående Riksbankens ekonomiska oberoende . 2.3. Det oberoende som en nationell centralbank måste besitta enligt artikel 130 i fördraget och

text: artikel 7 i stadgan

text: skulle äventyras om den nationella centralbanken inte självständigt kunde förfoga över tillräckliga finansiella resurser för att fullgöra sitt uppdrag (det vill säga att utföra de ECBSrelaterade uppgifter som krävs enligt fördraget och stadgan). Principen om ekonomiskt oberoende innebär därutöver att de nationella centralbankerna måste ha tillräckliga medel för att utföra inte bara ECBS-relaterade uppgifter utan också sina egna nationella uppgifter som till exempel att finansiera sin förvaltning och den egna verksamheten . Medlemsstaterna får inte försätta sina nationella centralbanker i en situation där dessa inte har tillräckliga finansiella resurser och otillräckligt eget kapital för att utföra sina uppgifter. Av alla dessa skäl implicerar ett ekonomiskt

text: oberoende även att en nationell centralbank måste vara tillräckligt kapitaliserad. Ekonomiskt oberoende kräver att nationella centralbanker i utförandet av sina uppgifter kan göra en oberoende bedömning av aktuella risker och att de är behöriga att besluta vilka försiktighetsåtgärder som behöver vidtas. De nationella centralbankerna är de som har bäst förutsättningar för att göra denna typ av bedömningar och måste ha de redskap som behövs för att bedöma de aktuella omständigheterna och göra prognoser . 2.4. ECB noterar särskilt att regeringen har identifierat ett antal finansiella risker som Riksbanken måste hantera, däribland Sveriges relativt stora banksektor, Riksbankens betydande innehav av statsobligationer som ger låg ränta och den förväntade minskningen av Riksbankens seigniorage på grund av bland annat den minskade användningen av sedlar i Sverige. När det gäller Sveriges relativt stora banksektor uppgick det svenska banksystemets sammanlagda balansomslutning till 17 250 miljarder kronor i januari 2017, vilket motsvarar fyra gånger Sveriges BNP . Sveriges stora och växande gränsöverskridande banksektor har stora åtaganden i utländsk valuta . Detta medför betydande risker för den finansiella stabiliteten både i Sverige och andra länder i Norden och Baltikum där svenska bankgrupper är stora marknadsaktörer. Ur ett finansstabilitetsperspektiv bör Riksbankens löpande utgifter liksom dess utgifter vid ovanliga händelser därmed noggrant ses över med tanke på dess uppgifter, däribland Riksbankens uppgifter att, om det finns synnerliga skäl, i likviditetsstödjande syfte bevilja kredit eller lämna garanti på särskilda villkor till bankinstitut och svenska företag som står under tillsyn av Finansinspektionen . 2.5. Det finns flera bestämmelser i utkastet till lagförslag som underminerar Riksbankens oberoende, inklusive dess finansiella oberoende och förmåga att självständigt utföra sina grundläggande funktioner inom penning- och valutapolitik. ECB:s funderingar i detta avseende beskrivs mer utförligt nedan. För att säkerställa att Riksbanken uppfyller den erforderliga graden av självständighet är det avgörande att den alltid har tillräckliga resurser avseende kapital och utländsk valuta för att utföra sina uppgifter, och att den bibehåller sin förmåga att säkerställa den erforderliga finansiella bufferten för att bevara en lämplig nivå av egna fonder och reserver.

text: 3. Specifika kommentarer

text: 3.1 Nivå på Riksbankens egna kapital

text: 3.1.1 Enligt riksbankslagen har Riksbanken egna medel som hålls separerade från statskassan. I regeringens budget ingår vidare inga särskilda anslagsposter för Riksbanken. Kostnaden för Riksbankens verksamhet täcks i stället av de egna intäkterna, t.ex. av avkastningen som erhålls

text: vid investeringar av det allokerade kapitalet. Det är därför viktigt att Riksbankens egna kapital kan generera tillräcklig avkastning för att täcka kostnader och upplupna förluster inom Riksbankens verksamhet. 3.1.2 Som nämndes ovan ska en nationell centralbank vid fullgörandet av sina uppgifter bedöma de medföljande riskerna och ha förmåga att självständigt besluta om nödvändiga försiktighetsåtgärder. I utkastet till lagförslaglagförslag föreskrivs ett lagstadgat tak på nivån av målsatt eget kapital som Riksbanken kan inneha, vilket medför att den inte får öka sitt målsatta egna kapital när detta är nödvändigt för att täcka riskexponeringarna. Utkastet till lagförslag påverkar därför Riksbankens ekonomiska oberoende negativt, i synnerhet med avseende på dess förmåga att hantera framtida finansiella och ekonomiska utvecklingar . Vidare saknas en separat garantiskyldighet avseende den så kallade garanterade nivån för bundet eget kapital, medan det i utkastet till lagförslag implicerar att Riksbanken endast kan ansöka om rekapitalisering när det bundna egna kapitalet har fallit under en viss nivå. När dessa aspekter beaktas tillsammans framgår att utkastet till lagförslag innehåller ett absolut tak på nivån för det målsatta egna kapitalet men en mer genomsläpplig undre gräns som kan sjunka avsevärt under den så kallade garanterade nivån innan kraftigare korrigerande åtgärder sätts in. ECB har betänkligheter inför detta arrangemang från perspektivet av finansiellt oberoende då det tycks relativt tillåtande inför en nedåtgående rörelse av nivån på eget kapital men samtidigt förbjuder en ökning av nivån av målsatt eget kapital eller, åtminstone, inte tillhandahåller någon lagstadgad mekanism enligt vilken nivån kan öka. 3.1.3 ECB:s tolkning är att Riksbankens egna kapital inte inkluderar Riksbankens värderegleringskonton . Värderegleringskontona kommer därför inte att medtas vid beräkningen av Riksbankens primärkapital eller målsatta egna kapital. Utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv vore det önskvärt att detta uteslutande av värderegleringskontona uttryckligen klargörs i definitionen av eget kapital i utkastet till lagförslag.

text: 3.2 Fördelning av Riksbankens vinster och förluster

text: 3.2.1 Detaljerade juridiska bestämmelser om vinstfördelning är en positiv utveckling då sådana inte enbart medför transparens och förutsägbarhet avseende behandlingen av vinster och tidpunkten för betalningar till staten, utan även är rättsligt bindande för regering och riksdag. Det noteras dock att planer för upphävande av riksdagens formella roll att fastställa Riksbankens resultaträkning och balansräkning samt dispositionen av bankens vinst saknas i utkastet till lagförslag. Tvärtom är avsikten att utöka riksdagens formella roll, så att riksdagen även får godkänna överföringar av

text: medel till Riksbankens egna kapital för att täcka förluster . Detta är oförenligt med det finansiella oberoende som krävs av en nationell centralbank enligt fördraget och stadgan. 3.2.2 I artikel 130 i fördraget och

text: artikel 7 i stadgan

text: förbjuds nationella centralbanker eller medlemmar av deras beslutande organ, då de utövar de befogenheter och fullgör de uppgifter och skyldigheter som har tilldelats dem genom fördraget och stadgan, att begära eller ta emot instruktioner från bl.a. från medlemsstaternas regeringar eller från något annat organ. I detta sammanhang är det viktigt att avgränsa reglerna avseende vinstdisposition från tredje parts intressen . Då vinstdisposition är ett av de områden inom finansiellt oberoende där en nationell centralbank är som mest sårbar för yttre påverkan, bör beslut om vinstdisposition fattas av den nationella centralbankens beslutsfattande organ och inte bli föremål för skönsmässiga bedömningar av tredje part . Som framgår av ECB:s konvergensrapporter och tidigare yttranden kan en nationell centralbanks stadgar föreskriva hur dess vinster ska fördelas. I avsaknad av sådana bestämmelser ska beslut om vinstdisposition vidtas på affärsmässiga grunder av den nationella centralbankens beslutsorgan och får inte bli föremål för skönsmässiga bedömningar av tredje part, om det inte finns en uttrycklig skyddsklausul som anger att detta inte påverkar det finansiella oberoende som krävs för att utföra den nationella centralbankens ECBS-relaterade uppgifter samt dess nationella uppgifter. 3.2.3 ECB har vid upprepade tillfällen påpekat i sina konvergensrapporter att de nuvarande reglerna avseende riksdagens godkännande av fördelningen av Riksbankens vinster är oförenliga med kraven på centralbankens oberoende enligt fördraget och stadgan. Medan utkastet till lagförslag minskar utrymmet för skönsmässig bedömning från riksdagens sida avseende Riksbankens vinstfördelning , inskränker riksdagens rätt att godkänna fördelningen av Riksbankens vinster alltjämt Riksbankens finansiella oberoende och är oförenlig med artikel 130 i fördraget. Som konsekvens ska rätten att godkänna Riksbankens årsredovisning och fastställa hur dess vinst ska diskponeras överföras till Riksbanken. 3.2.4 I detta avseende noterar ECB att Riksbankens penningpolitiska styrsystem och riksbankslagen för närvarande är föremål för en separat granskning av en partiöverskridande parlamentarisk kommitté. ECB noterar att det nuvarande förfarandet, där riksbanksfullmäktige lämnar förslag till

text: riksdagen om hur Riksbankens vinst ska disponeras, och där riksdagen fastställer dispositionen av en sådan vinst, har fått kritik av Europeiska kommissionen för att inte uppfylla kraven på den nationella centralbankens oberoende såsom det stipuleras i fördraget . Kommissionen förklarar vidare att principen bakom den nationella centralbankens oberoende innebär att Riksbanken själv måste godkänna årsredovisningen och fastställa hur Riksbankens vinst ska disponeras. Som följd av kommissionens kritiska ståndpunkt är direktivet till kommittén att överväga en process där riksbanksfullmäktige godkänner årsredovisningen och fastställer hur Riksbankens vinst ska disponeras . 3.2.5 ECB anser att vinster inte bör överföras till staten förrän eventuella ansamlade förluster från tidigare år har täckts och finansiella bestämmelser som bedömts nödvändiga för att skydda det reella värdet på den nationella centralbankens kapital och tillgångar har skapats. I fråga om finansiella avsättningar eller buffertar måste den nationella centralbanken ha frihet att på ett oberoende sätt skapa finansiella avsättningar för att skydda det reella värdet av sitt kapital och sina tillgångar. Medlemsstaterna får inte heller hindra nationella centralbanker från att bygga upp sitt reservkapital till den nivå som krävs för att en ECBS-medlem ska kunna fullgöra sina uppgifter . I detta avseende förstår ECB att Riksbanken enligt utkastet till lagförslag kommer att fortsätta tillämpa ECB:s riktlinjer för den rättsliga ramen för redovisning och finansiell rapportering inom ECBS, enligt vilken en nationell centralbank kan göra en avsättning för valutakurs-, ränte-, kreditoch guldprisrisker i sin balansräkning och fastställa storleken hos, och användningen av, avsättningen på grundval av den nationella centralbankens uppskattade riskexponering .

text: 3.3 Begäran om rekapitalisering från Riksbanken

text: 3.3.1 ECB har ett antal specifika frågor rörande bestämmelserna i utkastet till lagförslag angående krav från Riksbanken om rekapitalisering efter förluster. 3.3.2 ECB:s tolkning är att Riksbanken enligt de befintliga bestämmelserna i riksbankslagen och den svenska riksdagsenheten redan har oinskränkt rätt att framlägga förslag till riksdagen eller regeringen i fråga om att återställa Riksbankens kapital. I utkastet till lagförslag impliceras att Riksbanken framdeles endast ska ha rätt att framställa en begäran till riksdagen för den nivå av dess bundna egna kapital som ska återställas upp till den summa som krävs för att säkerställa den så kallade garanterade nivån om Riksbankens bundna egna kapital har fallit under en viss nivå (dvs. när det bundna egna kapitalet är understiger den initiala nivån på 20 miljarder kronor, eventuellt justerat efter KPI-omräkning). Detta kan uppfattas som en begränsning av Riksbankens befintliga generella rättighet att framställa en begäran till riksdagen eller regeringen.

text: 3.3.3 Dessutom stipuleras i utkastet till lagförslag att ett belopp som motsvarar två tredjedelar av det målsatta egna kapitalet betecknas som garanterad nivå för det bundna egna kapitalet . Även om uttrycket ”garanterad nivå” används ger, som tidigare nämndes, utkastet till lagförslag i sig ingen rättslig garanti för nivån på Riksbankens bundna kapital. ECB förväntar sig därför att utkastet till lagförslag ska stipulera hur staten avser att genomföra denna garanti så att staten automatiskt rekapitaliserar Riksbanken på dess begäran och upp till beloppet för den garanterade nivån. 3.3.4 Den föreslagna bestämmelsen att Riksbanken endast ska kunna framställa en begäran om att återställa sitt bundna egna kapital när nivån på Riksbankens bundna egna kapital understiger hälften av den garanterade nivån, innebär även att Riksbanken kan tvingas att bedriva sin verksamhet med endast cirka en tredjedel av sitt målsatta egna kapital. En avgörande del av Riksbankens ekonomiska oberoende är att Riksbanken har tillräckliga medel till sitt förfogande för att kunna fullgöra sina uppgifter, inklusive ECBS-relaterade uppgifter och nationella uppgifter. Som konsekvens bör antingen Riksbankens befintliga, generella rättighet att framställa en begäran till riksdagen eller regeringen kvarstå eller, som ett minimum, bör den nivå höjas vid vilken Riksbanken har möjlighet att begära att riksdagen ska återställa dess bundna egna kapital. 3.3.5 Dessutom kommer Riksbanken endast att kunna framställa denna begäran efter att avdrag gjorts av medel från de relevanta värderegleringskontona. Enligt regeringens bedömning bör Riksbanken realisera vinster som finns bokförda på värderegleringskontona, undantaget värdeförändringar på guldreserven innan återställning av eget bundet kapital kan ske . Detta innebär som minimum att vid beräkningen av när det bundna egna kapitalet faller under nivån 20 miljarder kronor (eventuellt justerat efter KPI-omräkning) vid vilken Riksbanken kan framställa en begäran, måste Riksbanken först dra av medel som finns på respektive värderegleringskonton. Då Riksbankens egna kapital och relevanta värderegleringskonton vid årsslutet 2016 uppgick till drygt 81 miljarder kronor, innebär detta att Riksbanken endast skulle vara berättigad att begära en återställning av sitt bundna egna kapital på en lägre nivå jämfört med den befintliga nivån hos Riksbankens egna kapital. Då medel från de relevanta värderegleringskontona inte har medtagits vid beräkningen av Riksbankens egna kapital, är ECB:s tolkning att utkastet till lagförslag kan innebära att Riksbanken tvingas ådra sig och rapportera ett negativt eget nettokapital innan den har rätt att begära en rekapitalisering. ECB:s tolkning är vidare att Riksbanken, till skillnad från en enkel bokförings- eller beräkningsövning, skulle tvingas att avyttra underliggande tillgångar i värderegleringskontona innan den ges möjlighet att begära återställning av sitt bundna egna kapital. ECB befarar att varje sådan skyldighet att realisera värderegleringsvinster som redovisats i värderegleringskontona kan underminera Riksbankens ekonomiska oberoende, då Riksbanken kanske inte självständigt lyckas uppbåda tillräckliga finansiella resurser för att uppfylla sitt mandat. En förpliktelse att avyttra tillgångar som ligger som bas för värderegleringskontona innan en begäran kan framställas till riksdagen riskerar också att störa Riksbankens oberoende beslutsfattande avseende vilka

text: tillgångar som ska innehas, samt kan inkräkta på Riksbankens mandat om dessa tillgångar innehas inom ramen för Riksbankens penning- eller valutapolitik. 3.3.6 Avslutningsvis innehåller utkastet till lagförslag ingen förpliktelse för staten att tillhandahålla kapital efter att en begäran om återställande av det bundna egna kapitalet har gjorts av Riksbanken. Inte heller specificeras det i utkastet till lagförslag inom vilken tidsperiod som staten förväntas besvara Riksbankens begäran. 3.3.7 Mot bakgrund av ovanstående upprepar ECB vikten av att säkerställa att Riksbankens finansiella oberoende kan upprätthållas. Riksbanken bör inte hamna i en situation där otillräckliga finansiella resurser och inadekvat eget nettokapital hindrar den från att fullfölja sina uppgifter.

text: 3.4 Riksbankens valutareserv

text: 3.4.1 Innehavet och hanteringen av valutareserver i enlighet med centralbankens penning-, valuta- och likviditetspolitik är en grundläggande funktion hos en centralbank såväl inom ECBS som internationellt. 55 56 3.4.2 ECB:s tolkning är att Riksbanken enligt den svenska grundlagen och riksbankslagen är ansvarig för penning- och valutapolitiken och kan utföra flera olika åtgärder rörande utländska valutor inom ramen för sin penning- och valutapolitik. ECB:s tolkning är att utkastet till lagförslag inte på något sätt försöker inskränka det oberoende som Riksbanken åtnjuter i detta avseende. 3.4.3 Som tidigare noterats förutsätter centralbanksoberoende enligt fördraget och stadgan att Riksbanken har tillräckliga finansiella resurser för att självständigt uppfylla sina mandat inom penning- och valutapolitiken och för att finansiera den egna verksamheten. En medlemsstat får inte försätta sin nationella centralbank i en sådan situation att denna saknar tillräckliga finansiella resurser för att bedriva sin penning- och valutapolitik och utföra sina nationella uppgifter. Riksbanken har bäst förutsättningar att göra oberoende bedömningar om vilken nivå av valutareserver som erfordras för att den ska kunna uppfylla sina uppgifter. 3.4.4 ECB:s tolkning är att Riksbankens valutareserver har stärkts under de senaste åren, delvis då Sveriges åtaganden till den Internationella valutafonden (IMF) har ökat, men framför allt för att hantera potentiella systemiska likviditetsproblem i utländsk valuta inom finanssektorn. Den svenska banksektorns starka beroende av internationell marknadsupplåning med korta löptider för att finansiera sina aktiviteter ökar banksektorns sårbarhet för likviditetskriser. Merparten av denna finansiering med utländsk valuta sker i form av värdepapper med kort löptid, obligationer utan säkerhet, täckta obligationer och insättningar av utländska monetära och finansiella institut och har fördubblats sedan 2001 till 120 procent av BNP år 2015 . Riksbankens valutareserver måste följaktligen vara tillräckligt robusta för att tillhandahålla likviditetsstöd till banker när det krävs. Med hänsyn till bankernas likviditetsbehov av utländsk valuta samt den tid som kan krävas för att fylla valutareserver genom lån eller via centralbankens swappavtal, och eftersom en buffert för

text: oförutsedda händelser rekommenderas, anser ECB i linje med ny, modellbaserad analys från IMF och Riksbanken att det inte är lämpligt att minska Sveriges befintliga valutareserver på 11 % av BNP . I ljuset av de potentiellt störande effekterna på finanssektorn och den nationella ekonomin i händelse av en likviditetskris, är ett tydligt system och robusta beslutsprocesser avseende valutareserverna, som dock ska ges flexibilitet avseende beloppens storlek, avgörande för att Riksbanken på ett effektivt sätt ska kunna tillhandahålla likviditetsstöd vid krissituationer. Riksbanken måste ha möjlighet att erhålla valutareserver snabbt, utan att vänta tills en kris uppstår, då längre förfaranden kan bli nödvändiga för att mobilisera de nödvändiga valutareserverna . I detta avseende noterar ECB att eurolikviditet enligt swapptransaktioner mellan Riksbanken och ECB inte tillhandahålls på en ovillkorlig basis. 3.4.5 ECB:s tolkning är att utkastet till lagförslag inte avser att reglera den lämpliga nivån på Riksbankens reservtillgångar generellt, utan snarare Riksbankens förmåga att låna utländsk valuta från Riksgäldskontoret. I detta avseende noterar ECB att det är relativt ovanligt inom ECBS att en nationell centralbank stärker sina reservtillgångar via upplåning från Riksgäldskontoret eller regeringen. I den utsträckning som sådana upplåningar finansieras av Riksgäldskontoret på uppdrag av staten genom skuldemissioner på de internationella kapitalmarknaderna, förstår ECB till fullo regeringens önskan att begränsa Riksbankens möjligheter att öka sina valutareserver genom denna särskilda åtgärd. Som regeringen har konstaterat är utrymmet för att ta lån i utländsk valuta begränsat, och Riksbankens behov av förtida upplåning via Riksgäldskontoret kan på ett legitimt sätt underkastas en mer omfattande bedömning där regeringens hela upplåningskrav, lånekostnaderna och de finanspolitiska ramarna tas i beaktande. ECB delar regeringens uppfattning att Riksbankens andra möjligheter att erhålla utländsk valuta och andra verktyg för att skydda likviditeten och tillgången på utländsk valuta också bör tas med i beräkningen. På basis av detta blir ECB:s tydliga tolkning att utkastet till lagförslag inte på något sätt avser att begränsa Riksbankens förmåga att öka sina valutareserver genom de andra metoderna som står till förfogande när det krävs enligt Riksbankens självständigt formulerade penning-, valuta- och likviditetsprinciper. Denna tolkning är viktig för ECB, då varje annan tolkning på ett uppenbart sätt skulle inkräkta på Riksbankens oberoende enligt fördraget och stadgan vid genomförandet av dess grundläggande penning-, valuta- och likviditetspolitik. Det ses inte som realistiskt att Riksbanken enbart ska förlita sig på Riksgäldskontoret för att uppfylla Riksbankens valutabehov i händelse av en finansiell krissituation, mot bakgrund av tillgängligheten av och kostnaden för finansiering i sådana situationer samt den tidsrymd inom vilken Riksgäldskontoret kan låna de nödvändiga beloppen i utländsk valuta på marknaden.

text: 3.4.6 ECB noterar att i slutet av 2016 uppgick Riksbankens skuld till Riksgäldskontoret avseende Riksbankens reservtillgångar till 257 miljarder kronor. Detta motsvarar drygt hälften av reservtillgångarna på Riksbankens balansräkning vid årsslutet 2016 och nästan en tredjedel av de totala tillgångarna på Riksbankens balansräkning vid årsslutet 2016 (845 miljarder kronor). Regeringen anser att befintliga förtida lån som Riksbanken redan tagit för att förstärka sina reservtillgångar måste återbetalas när utkastet till lagförslag träder i kraft, och att denna återbetalning ska ske genom att Riksbanken överför tillgångar till Riksgäldskontoret som motsvarar Riksbankens valutalån från Riksgäldskontoret. I avsaknad av ett uttryckligt samtycke från Riksbanken representerar en sådan signifikant tillgångsöverföring ett betydande ingrepp i Riksbankens institutionella och finansiella oberoende enligt fördraget och stadgan, då det skulle påverka Riksbankens förmåga att självständigt hantera sina valutareserver och totala balansomslutning när den genomför sin grundläggande penning-, valuta- och likviditetspolitk. I princip har villkoren för dessa lån redan avtalats i kontraktsform och ECB:s tolkning är att ett förfarande med förskottsbetalning inte har överenskommits av Riksbanken och Riksgäldskontoret. Varje förtida återbetalning av lånen skulle därför kräva Riksbankens godkännande. Regeringens förslag att begränsa Riksbankens rätt att låna via Riksgäldskontoret för att stärka sina valutareserver bör endast användas i framåtblickande syfte och inte retroaktivt. Om en övergångsmetod avtalats i syfte att gradvis fasa ut det befintliga arrangemanget kommer Riksbanken inte att åläggas att omedelbart återbetala sin nuvarande valutaskuld till Riksgäldskontoret, utan förväntas snarare att stegvis bygga upp valutareserver parallellt, i enlighet med Riksbankslagen, då dess utestående skuld till Riksgäldskontoret förfaller till betalning. Varje eventuell framtvingad, omedelbar återbetalning av skulden till Riksgäldskontoret skulle inkräkta på Riksbankens förmåga att självständigt utföra sina grundläggande uppgifter inom penningpolitik, valutor och likviditet. I remissen som medföljer utkastet till lagförslag bör följaktligen denna viktiga punkt återspeglas.

text: Detta yttrande kommer att publiceras på ECB:s webbplats.

text: Utfärdat i Frankfurt am Main den 18 maj 2017.

text: [Namnteckning]

text: ECB:s ordförande

text: Mario DRAGHI


text: Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions (OJ L 189, 3.7.1998, p. 42).

text: Diário da República No 290, Series I-A, of 17 December 1998.

text: OJ L 83, 30.3.2010, p 70.

text: Council Regulation (EC) No 974/98 of 3 May 1998

text: on the introduction of the euro (OJ L 139, 11.5.1998, p. 1).

text: See, for example, Opinions

text: and

text: . All ECB opinions are published on the ECB’s website at www.ecb.europa.eu.

text: Directive

text: of the European Parliament and of the Council of 23 July 2014 on the comparability of fees related to payment accounts, payment account switching and access to payment accounts with basic features (OJ L 257, 28.8.2014, p. 214).

text: Within the framework previously created by Directive

text: , of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market amending Directives

text: and

text: and repealing Directive

text: , which introduced the legal basis for the creation of an internal market for payments within the Union and allowed for the creation of the Single Euro Payments Area – “SEPA”).

text: See, for example, paragraph 2.3 of Opinion

text: , paragraph 2.3 of Opinion

text: and paragraphs 2.6 and 2.7 of Opinion

text: Directive (EU) 2015/849

text: of the European Parliament and of the Council of 29 May 2015 on the prevention of the use of the financial system for the purposes of money laundering or terrorist financing, amending

text: Regulation (EU) No 648/2012

text: of the European Parliament and of the Council, and repealing Directive

text: of the European Parliament and of the Council and

text: Commission Directive 2006/70/EC

text: (OJ L 141, 5.6.2015, p. 73).

text: See Opinions

text: and

text: Article 2 of the first draft law and

text: Article 1

text: , paragraph 2, of the second draft law.

publisher: Europeiska centralbanken

sprak: en

title: Opinion of the European Central Bank of 22 May 2017 on limitations to cash payments (CON/2017/18)

serie: con

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 22 May 2017 on limitations to cash payments (

text: ) Introduction and legal basis

type: rubrik

text: On 23 March 2017, the European Central Bank (ECB) received a request from the Portuguese Assembly of the Republic (hereinafter the ‘Assembly’) for an opinion on two draft laws that aim to introduce limitations to cash payments above certain thresholds (hereinafter the ‘draft laws’). The draft laws were submitted to the Assembly by two parliamentary groups, namely the Bloco de Esquerda (the Left-Wing Block) and Partido Socialista (Socialist Party). The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Articles 127(4) and 282(5) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the second indent of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC

text: , as the draft laws relate to means of payment. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

type: stycke

text: 1. Purpose of the draft laws

text: 1.1. The draft law submitted by the Left-Wing Block (hereinafter the ‘first draft law’) amends the Portuguese General Tax Law, which was adopted by Decree-Law No 398/98, of 17 December 1998 . The main purpose of the first draft law is to require the use of payment methods, namely bank transfers, cheques and direct debits, that identify the recipient, for sums equal to or greater than EUR 10 000. This restriction applies to all types of contracts, whether entered into in exchange for payment or free of charge. 1.2. As clarified in the explanatory memorandum to the first draft law, the purpose of the first draft law is to combat the use of offshore jurisdictions, which have become havens for tax evasion, tax avoidance and money laundering. Within this context, it is considered essential to limit the accumulation of cash to the extent possible, including its use in payment transactions. 1.3. The draft law submitted by the Socialist Party (hereinafter the ‘second draft law’) introduces a new autonomous framework that aims to prohibit cash payments above or equal to EUR 3 000 or its equivalent in foreign currency. A higher limit of EUR 15 000 (or its equivalent in foreign currency) would apply to payments made by non-residents, if the person making the payment is not acting as

text: a business person or commercial dealer. The second draft law also prohibits cash payments for taxes totalling more than EUR 500. 1.4. The second draft law introduces three exceptions to the general cash payments prohibition. These relate to (i) transactions with credit institutions and financial companies; (ii) transactions with public entities; and (iii) payments resulting from court orders or decisions. The second draft law also establishes a sanctioning regime, according to which a fine corresponding to 25 % of the amount paid in cash would be applied if the prohibition is not complied with. Furthermore, and in addition to this fine, if the improperly received cash has not been declared for tax purposes, the corresponding payable tax amount would be increased by 5 %. 1.5. As clarified in the explanatory memorandum to the second draft law, the purpose of the second draft law is to combat tax fraud, tax evasion and money laundering. Against this backdrop, it proposes limits to the use of cash as a means of payment. 1.6. Both of the draft laws explicitly state that they also apply to payments above the respective thresholds laid down in the draft laws, irrespective of whether the transactions in question are made in a single operation or in several related transactions.

text: 2. General observations

text: 2.1 The Commission’s Recommendation of 22 March 2010 on the scope and effects of legal tender of euro banknotes and coins (hereinafter the ‘Commission Recommendation’) states that the acceptance of payments in cash should be the rule, but acknowledges that cash may be refused for reasons related to the ‘good faith principle’, without this constituting a breach of the legal tender status of cash. Neither Union law nor the Commission Recommendation explicitly addresses whether, nor to what extent, it may be permissible to introduce a more general limitation to the obligation to accept euro cash payments. Therefore, Union law must be interpreted in order to ascertain the conditions that a limitation on payments in euro notes and coins should fulfil, including the conditions that should be fulfilled to comply with the legal tender status of euro banknotes and coins when general limitations to the obligation to accept cash payments are introduced. 2.2 Without prejudice to the specific considerations in paragraphs 3.1. to 3.8, both draft laws, in their general provisions, must comply with Union law. In this context,

text: recital 19

text: of

text: Council Regulation (EC) No 974/98

text: , which states that ‘limitations on payments in notes and coins, established by Member States for public reasons, are not incompatible with the status of legal tender of euro banknotes and coins, provided that other lawful means for the settlement of monetary debts are available’ , should be taken into account. The ECB considers that other lawful means for the settlement of monetary debts, which ensure similar benefits to those of cash, are generally available in Portugal for business involving transactions with consumers.

text: 2.3 In this respect, the ECB notes that Directive

text: of the European Parliament and of the Council , has made it easier for Union citizens to obtain payment accounts and related electronic payment services as alternatives to cash . In Portugal, Decree-Law 27-C/2000, of 10 March, also aims to create the conditions for making a minimum set of banking services accessible to all citizens. 2.4 The ECB also acknowledges that the draft laws’ objectives of combating tax evasion and money laundering may, in general, constitute ‘public reasons’ justifying the establishment of limitations on cash payments, but any limitation needs to comply with the legal tender status of euro banknotes. 2.5 Limitations on cash payments should, therefore, be proportionate to the objectives pursued and should not go beyond what is necessary to achieve such objectives, especially in view of the fact that the measures set out in the second draft law also affect transactions between natural persons and involve payments for relatively small amounts. Any negative impact of the proposed limitations should therefore be carefully weighed against the anticipated public benefits. When considering whether a limitation is proportionate, the adverse impact of the limitation in question should always be considered, as well as whether alternative measures could be adopted that would fulfil the relevant objective and have a less adverse impact . 2.6 Furthermore, it should be borne in mind that the ability to pay in cash remains particularly important for certain groups in society that, for various legitimate reasons, prefer to use cash rather than other payment instruments. Cash is generally also appreciated as a payment instrument because it is widely accepted, fast and facilitates control over the payer’s spending. Moreover, it is a means of payment that allows citizens to instantly settle a transaction in central bank money and at face value, without the legal possibility to impose a fee for the use of this means of payment. Additionally, cash payments facilitate the inclusion of the entire population in the economy by allowing it to settle any kind of financial transaction in this way.

text: 3. Specific observations

text: 3.1 The explanatory memoranda to the draft laws do not mention the social impact of the proposed limitations on cash payments. Given that limitations are to be placed on transactions between natural persons, an impact assessment might be useful to assess any negative impact of the proposed limitations against the anticipated public benefits. Furthermore, establishing a cash limit for all transactions between private individuals (as opposed to only sector-specific cash limitations over taxable transactions) does not mitigate the risk of tax evasion as in many circumstances such transactions are not taxable. Instead, it only makes it more difficult to settle legitimate private

text: transactions using cash as a means of payment, thus endangering the concept of legal tender enshrined in the Treaty. 3.2 In particular, the EUR 3 000 limit on cash payments proposed by the second draft law needs to take into account the advantages of having limits on cash payments in place and the potential inconvenience thereof for citizens’ regular transactions in certain market segments. Setting the limitation at this level may make it difficult to implement the limit in practice. In this regard, it should be noted that

text: Directive (EU) 2015/849

text: of the European Parliament and of the Council , whilst confirming the vulnerability of large cash payments to money laundering and terrorist financing, nevertheless applied customer due diligence measures to cash payments of EUR 10 000 or more. This implies that the draft laws should establish a proportionate threshold for limits to cash payments, taking into account the objectives of such limits. Regarding the second draft law, there seems to be no justification as to why a different standard should be established for payments made by non-residents, which seems to discriminate against payments made by residents. 3.3 The ECB considers that a degree of flexibility should be introduced in the draft laws by, for example, allowing the delivery and receipt of cash payments for compelling reasons or for reasons that are outside the individual’s control , such as where no payment service provider is available at the place or time of the payment. It might also be advisable to allow cash transactions above the defined thresholds as long as the parties are able to ensure that the payment is traceable by identifying the amount, the reason for the transaction and the parties involved. 3.4 It is suggested that the concepts of ‘several apparently related operations’ under the first draft law and of ‘all payments associated with the sale of goods or provision of services’ being ‘considered on a joint basis, even when they do not exceed the limit when considered separately’ under the second draft law , should be further elaborated in order to provide clearer criteria for identifying precisely which operations and payments fall within the scope of the draft laws. 3.5 The prohibition under Article 1(4) of the second draft law regarding cash payments for taxes totalling over more than EUR 500 does not seem to be aligned with the exemption from the prohibition of cash payments under

text: Article 2

text: (b) of the second draft law for transactions with public entities , since tax payments are typically made to public entities. 3.6 The sanctioning regime established by the second draft law seems excessive and, in particular, the fine of 25 % of the amount paid appears disproportionately high. The ECB would reiterate that limitations on cash payments should not go beyond what is necessary to achieve their objectives, and that any negative impact of the proposed limitations should be carefully weighed against the anticipated public benefits. When considering whether a limitation is proportionate, the adverse impact of the limitation in question should always be considered. A sanction that would apply to any

text: breach, regardless of the underlying situation, does not seem to comply with the proportionality requirement. 3.7 Furthermore, the parties’ joint liability for the fine imposed if they have improperly issued or received a payment only refers to the fine ‘in the previous paragraph’, namely the 5 % increase in the corresponding payable tax amount whenever sums improperly received in cash have not been declared for tax purposes . Presumably it was intended that this joint liability should also apply in respect of the fine equal to 25 % of the amount paid. 3.8 Finally, it is noted that

text: Article 63

text: -C(3) of the Portuguese General Tax Law already provides that for commercial transactions any payments equal to or above EUR 1 000 should be made by means that allow the identification of the receiver, e.g. by bank transfer, bank debit or by a cheque made out to the recipient. Unlike for commercial transactions, it might be difficult to replace cash in transactions between two private individuals due to, inter alia, the risk of insolvency of the counterparty, the lack of possibility of immediate settlement, and the absence of infrastructure for cashless means of payment, that ensure similar benefits to those that exist in the case of cash payments made between two individuals. The interaction of the draft laws with the existing cash limitation for commercial transactions should be clarified.

text: This opinion will be published on the ECB’s website.

text: Done at Frankfurt am Main, 22 May 2017.

text: [signed]

text: The President of the ECB

text: Mario DRAGHI

type: vagledning

utgivare: ecb


text: Royal Decree-Law 1/2017, of 20 January 2017, on urgent consumer protection measures concerning floor clauses, BOE no. 18, 21.01.2017, p. 5379.

text: Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions (OJ L 189, 3.7.1998, p. 42).

text: Gutiérrez Naranjo, Joined Cases

text: and

text: , ECLI:EU:C:2016:980.

text: Council Regulation (EC) No 3603/93 of 13 December 1993

text: specifying definitions for the application of the prohibitions referred to in Articles

text: and

text: b(1) of the Treaty (OJ L 332, 31.12.1993, p. 1).

text: Law 10/2014, of 26 June 2014 on the regulation, supervision and solvency of credit institutions, BOE no. 156, 27.06.2017, p. 49412. In particular, see

text: Article 5

text: The following examples may be given. In Italy,

text: Article 128

text: -bis of Legislative Decree No. 385 of 1 September 1993, as amended, created the Arbitro bancario financiario (ABF, Banking and Financial Ombudsman) to deal with disputes arising in connection with banking services and transactions and, in general, fairness in client-intermediary relations, including in respect of consumer credit and payment services. Banca d’Italia hosts the ABF’s technical secretariat and supplies its staff. In Cyprus, the Payment Services Laws 2009-2010 (no longer in force) entrusted the Central Bank of Cyprus with the task of operating an out-of-court settlement procedure with regard to payment services. In Lithuania,

text: Article 22(1)

text: (2) of the Law on Consumer Protection confers on Lietuvos bankas the task of settling disputes between consumers and financial institutions, including credit institutions. In Hungary, Article 4(10) of the Act on the Magyar Nemzeti Bank confers on the Magyar Nemzety Bank (NMB) the task of achieving out-ofcourt settlement of disputes between consumers and supervised entities relating to the use of banking services or loan contracts via the Financial Arbitration Board, an independent body operated by NMB.

text: In Bulgaria the Sectoral Reconciliation Commission for Financial Services (SRCFS) is an alternative dispute resolution body in charge of the resolution of national and cross-border disputes between consumers and traders in the field of financial services. The Българска народна банка (Bulgarian National Bank) is assigned the task, pursuant to

text: Articles 183

text: a and 183b of the Law on Consumer Protection, of designating the chairperson and deputy chairperson of the SRCFS. In Portugal, pursuant to Law 58/2012, of 9 November, on Extraordinary Regime, the Banco de Portugal is represented in, and provides the secretariat of, the Assessment Committee, which monitors an out-of-court procedure for household clients facing severe financial constraints in respect of arrears on housing loan agreements. In Romania the Banca Naţională a României appoints one of the five members of the Committee which coordinates the general activity of the Alternative Dispute Resolution Centre for Banking, a legal entity which provides out-of-court resolution of consumer banking disputes.

text: Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993

text: on unfair terms in consumer contracts (OJ L 95, 21.4.1993, p. 29).

text: See, in this regard, paragraph 3.2 of Opinion

text: See paragraph 5 of Opinion

text: and paragraph 3.5 of Opinion

text: . All ECB opinions are published on the ECB’s website at www.ecb.europa.eu.

text: See, in this regard, the ECB’s 2016 Convergence Report, p. 30.

text: Law 26/2013 on savings banks and banking foundations, BOE no. 311, 28.12.2013, p. 105878.

title: Opinion of the European Central Bank of 26 May 2017 on the Commission for the monitoring of alternative dispute resolution procedures and the reserve funds of banking foundations (CON/2017/19)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 26 May 2017 on the Commission for the monitoring of alternative dispute resolution procedures and the reserve funds of banking foundations (

text: ) Introduction and legal basis

text: On 25 April 2017, the European Central Bank (ECB) received a request from the Banco de España, on behalf of the Secretary of State for Economy and Business Support, for an opinion on a Royal Decree creating and regulating the monitoring, control and evaluation commission for the out-of-court procedure established in Royal Decree-Law 1/2017, of 20 January 2017, on urgent consumer protection measures concerning floor clauses (hereinafter the ‘draft royal decree’). The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Articles 127(4) and 282(5) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the third and sixth indents of

text: , as the draft royal decree relates to the Banco de España, rules applicable to financial institutions that materially influence the stability of financial institutions and markets and the tasks conferred on the ECB pursuant to Article 127(6) of the Treaty concerning the prudential supervision of credit institutions. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 1. Purpose of the draft royal decree

text: 1.1. Commission for the monitoring, control and evaluation of the compliance by credit institutions with

text: Royal Decree-Law 1/2017 (floor clauses)

text: 1.1.1. The draft royal decree establishes a Commission that will monitor, control and assess compliance by credit institutions with the provisions of Royal Decree-Law 1/2017. Royal Decree-Law 1/2017 instituted an out-of-court procedure to settle consumer claims and facilitate the reimbursement of funds unduly paid by consumers to credit institutions following the application of certain floor clauses contained in mortgage loans. Floor clauses lacking transparency were declared void on a retroactive basis by the rulings of the Spanish Supreme Court of 9 May 2013 in judgment no. STS

text: 1916/2013 and the Court of Justice of the European Union of 21 December 2016 in Joined Cases

text: and

text: Gutiérrez Naranjo . 1.1.2. The Commission will formally depend on the Ministry of Economy, and will therefore form part of the legal personality of the Spanish State. The Commission will be composed of eight members, comprising the Vice Governor of the Banco de España as chair together with seven other members from different government ministries (including the Ministries of Economy, Justice and Health) and organisations representative of social interests (including consumers, advocates and the judiciary). 1.1.3. The Banco de España will also appoint a Secretary, as well as technical experts if needed, and will be generally responsible for preparing the documents and steering the operation of the Commission. 1.1.4. The Commission will monitor whether credit institutions are properly implementing the provisions of Royal Decree-Law 1/2017. Credit institutions must inform their clients of the existence of the out-ofcourt procedure for claiming the excess amounts paid by them due to the existence of floor clauses in their mortgage contracts. To this effect, credit institutions will send the Commission, on a monthly basis, information as to how many claims have been received from clients, how many have been settled, and for what amount, and other compensatory measures agreed. The Ministry of Justice will also provide statistics regarding the number of court procedures related to floor clauses. 1.1.5. The establishment of the Commission will be achieved without increasing public expenditure. Therefore, each institution participating in the Commission will bear the cost of the staff and resources dedicated to the Commission, with costs to be charged to that institution’s ordinary budget.

text: 1.2. Amendment of reserve fund for banking foundations

text: Under Law 26/2013 of 27 December on savings and banking foundations banking foundations that hold a highly significant stake, amounting to at least 30 %, in a credit institution are subject to significant obligations. These include, for example, the obligation to prepare a stake management protocol and an annual financial plan for submission to the Banco de España. Likewise, holding controlling stakes (at least 50 % or effective control) in a credit institution is costly because of the obligation to prepare, further to the financial plan, an investment diversification and risk management plan and to create a reserve fund to provide for possible capital shortfalls of the controlled credit institution. The draft royal decree reduces from 50 % to 30 % the mandatory percentage that banking foundations must transfer to the reserve fund out of the dividends received in cash from credit institutions. It also extends from five to eight years the time frame for banking foundations to build up their reserve funds. Banking foundations are given a three-month period to update their financial plan.

text: 2. Conferral of new tasks on the Banco de España

text: 2.1 The draft royal decree confers on the Banco de España the new task of providing a Secretary and technical experts, if needed, to support the operation of the Commission and facilitate the completion of the tasks attributed to it. Furthermore, the Vice Governor of the Banco de España is appointed chair of the Commission. The Banco de España must finance the staff and material resources allocated to the Commission out of its ordinary budget. In the context of a proposed conferral of new tasks on a national central bank (NCB) in the European System of Central Banks (ESCB), it is necessary to assess whether such a conferral is in line with Article 123 of the Treaty. For the purposes of the prohibition of monetary financing,

text: Article 1(1)

text: (b)(ii) of

text: Council Regulation (EC) No 3603/93

text: considers ‘any financing of the public sector’s obligations vis-à-vis third parties’ to be a type of credit facility of the Eurosystem NCBs in favour of governments that is accordingly prohibited pursuant to Article 123 of the Treaty. 2.2 One of the objectives of the prohibition of monetary financing, which may not be circumvented, is to ensure that Member States maintain a sound budgetary policy. Consequently, the task of financing out-of-court procedures, which is normally the responsibility of the Member States and is to be met from their budgetary sources rather than from those of the NCBs, must not be entrusted to NCBs by law. In order to decide what constitutes a form of financing of the public sector’s obligations visà-vis third parties, assessment of whether the task to be undertaken by an NCB is a central bank task or a government task needs to be carried out on a case-by-case basis. In other words, sufficient safeguards must be in place to ensure that circumventions of the objectives of the prohibition of monetary financing do not take place. 2.3 As part of its discretion in the exercise of its duty, on the basis of

text: Article 271

text: (d) of the Treaty and Article 35.6 of the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank (hereinafter the ‘Statute of the ESCB’), to ensure that NCBs fulfil their obligations under the Treaties, the Governing Council has endorsed safeguards to that effect in the form of criteria for determining what may be seen as falling within the scope of a public sector’s obligation within the meaning of

text: Article 1(1)

text: (b)(ii) of

text: Regulation (EC) No 3603/93

text: or, in other words, constitute a government task, as follows: First, central bank tasks are in particular those tasks that are related to the tasks that have been conferred upon the ECB and the NCBs by the Treaty and the Statute of the ESCB. These tasks are mainly defined in

text: Article 127(2)

text: , (5) and (6) and Article 128(1) of the Treaty, as well as

text: Article 22

text: and Article 25.1 of the Statute of the ESCB. Second, because Article 14.4 of the Statute of the ESCB allows NCBs to perform ‘functions other than those specified in this Statute’, new tasks, i.e. those that are not related to tasks that have been conferred upon the ECB and the NCBs, are not precluded per se. However, new tasks that are undertaken by an NCB and which are atypical of NCB tasks or which are clearly discharged on

text: behalf of and in the exclusive interest of the government or of other public sector entities should be considered government tasks. Third, an important criterion for qualifying a new task as atypical of an NCB task or as being clearly discharged on behalf of and in the exclusive interest of the government or other public sector entities is its impact on the institutional, financial and personal independence of that NCB. In particular, the following aspects should be taken into account: (a) Whether performance of the new task either does not complement existing central bank tasks or in fact creates conflicts of interest with those tasks that are not adequately addressed. If a conflict of interest arises between existing and new tasks, sufficient safeguards to mitigate that conflict should be in place. The complementarity between a new task and existing central bank tasks should not be interpreted broadly, in order to avoid it leading to the creation of an infinite chain of ancillary tasks. Such complementarity should also be examined in relation to the financing of those tasks. (b) Whether in the absence of new financial resources the performance of the new task is disproportionate to the NCB’s financial or organisational capacity and may have a negative impact on the capacity to perform properly the existing central bank tasks. (c) Whether performance of the new task fits into the institutional set-up of the NCB in light of central bank independence and accountability considerations. (d) Whether performance of the new task entails substantial financial risks. (e) Whether performance of the new task exposes the members of the NCB decision-making bodies to disproportionate political risks that may also have an impact on their personal independence and, in particular, on the guarantee of term of office set out in Article 14.2 of the Statute of the ESCB. 2.4 On the basis of the criteria set out above, the following paragraphs assess whether the Banco de España’s new tasks are in line with the prohibition of monetary financing. 2.4.1 New tasks related to those conferred upon the ECB and the NCBs by the Treaty and the Statute of

text: the ESCB

text: The monitoring of credit institutions’ compliance with out-of-court procedures is not among any of the central banking tasks listed in

text: Article 127(2)

text: or (5) of the Treaty or otherwise conferred upon the NCBs by the Statute of the ESCB. Furthermore, this new task does not have a prudential supervisory dimension, as it does not concern the analysis of how the solvency of credit institutions is affected by the out-of-court procedure. Against this backdrop, the new task conferred on the Banco de España under the draft royal decree is not among those conferred upon the ECB and the NCBs by the Treaty and the Statute of the ESCB. Consequently, the conferral of this task on the Banco de España must be closely scrutinised to assess whether it constitutes a government task and whether the related funding gives rise to monetary financing concerns.

text: 2.4.2 Tasks which are atypical of NCB tasks

text: Under the Spanish banking law, the Banco de España has a mandate concerning the protection of clients of credit institutions, particularly in respect of market conduct and transparency. It also has the task, as the competent authority, of dealing with complaints submitted by such clients concerning alleged infringements of transparency and disclosure regulations or good banking practice. However, the new task conferred on the Banco de España in relation to the work of the Commission under the draft royal decree is of a distinct nature. Royal Decree-Law 1/2017 instituted a specific out-of-court procedure, designed to operate prior to and, if successful, in lieu of, court proceedings. The purpose of this procedure is to settle consumer claims and thus avoid the creation of a backlog in the courts resulting from a large amount of legal claims being made against credit institutions due to the high number of potential individuals affected by the retroactive annulment of floor clauses in mortgage contracts. Against this backdrop, it is necessary to analyse whether the new task proposed to be conferred on the Banco de España relating to the monitoring of credit institutions’ compliance with an out-of-court procedure concerning unfair or abusive terms in consumer contracts is a typical task among other NCBs of the European System of Central Banks (ESCB). While the majority of NCBs of the ESCB do not appear ever to have been assigned tasks of this nature, the ECB has identified a number of Member States where NCBs are or have been involved in alternative dispute resolution mechanisms available to the clients of credit institutions. Some Member States have conferred on NCBs the responsibility for directly operating such alternative dispute resolution systems for consumers . Of greater relevance to the specific tasks proposed to be conferred on the Banco de España is the fact that various roles within external bodies conferred with the task of operating such alternative dispute resolution systems have been assigned to several NCBs. These roles include the NCB having responsibility for appointing members of the dispute resolution body’s governing bodies, providing the secretariat and staff to the dispute resolution body and operating the dispute resolution body .

text: The out-of-court procedures to which NCBs contribute concern payment systems, consumer claims regarding the provision of financial services, transparency in contractual and pre-contractual documentation, consumer loan contracts and the restructuring of debts of distressed household clients. However, these examples do not involve the NCBs being conferred with tasks relating to an out-ofcourt alternative dispute resolution procedure specifically relating to unfair or abusive contract clauses under

text: Council Directive 93/13/EEC

text: . The ECB understands that, in view of its responsibility for the secretariat of the Commission, the Banco de España may have to review the decisions taken by credit institutions in order to assess the degree of compliance with Royal Decree-Law 1/2017. In this respect, it may be argued that the particular task conferred on the Banco de España is atypical for a central bank. 2.4.3 Tasks clearly discharged on behalf of and in the exclusive interest of the government The draft royal decree attributes responsibility for monitoring the out-of-court procedure to the Commission, which is established within the Ministry of Economy and will therefore share in the legal personality of the Spanish State. Furthermore, the preamble of Royal Decree-Law 1/2017 specifically states that one of its objectives is to avoid an increase in litigation in the civil courts, and the associated high costs of the administration of justice. The ECB understands in this context that the out-of-court procedure and the creation of the Commission are intended to alleviate the work involved in the administration of justice, which is a government task. Therefore, the new tasks conferred on the Banco de España that facilitate the completion of the tasks attributed to the Commission are performed exclusively in the interest of the State.

text: 2.4.4 Impact of the tasks on the independence of the Banco de España The issue of how the new tasks conferred upon the Banco de España by the draft royal decree may impact on its institutional and financial independence and on the personal independence of the members of its decision-making bodies should also be considered. 2.4.4.1 Extent to which the performance of the new tasks creates conflicts of interest with existing central

text: bank tasks

text: Given that the responsibility for monitoring the out-of-court procedure rests with the Commission, the underlying objectives of the Commission’s mandate are not to be pursued by the Banco de España as such. Therefore, carrying out the new tasks under the draft royal decree is unlikely to create conflicts of interest with other central bank tasks conducted by the Banco de España. 2.4.4.2 Extent to which the performance of the new tasks is disproportionate to the Banco de España’s

text: financial or organisational capacity

text: The principle of financial independence requires that Member States may not put their NCBs in a position where they have insufficient financial resources to carry out not only their ESCB-related tasks but also their national tasks, from both an operational and financial perspective.

text: Furthermore, when allocating specific new tasks to NCBs, each NCB concerned should be able to avail itself of additional financial resources so that these tasks may be carried out in a manner that will not affect the NCB’s operational or financial capacity, including sufficient human resources, to perform its ESCB tasks. At this early stage, it is difficult to predict what additional resources the Banco de España will have to assign to the Commission. However, at present the draft royal decree only establishes minimum requirements for the Commission’s operation, which means that the preparatory work needed in order to set up the Commission will fall under the responsibilities of the Secretary appointed to the Commission by the Banco de España. Moreover, the Banco de España is likely to have to dedicate additional human, technical and financial resources to collect, process and analyse the relevant data so as to enable the Commission to monitor the relevant credit institutions’ compliance with the requirements of the out-of-court procedure. The processing of the information submitted by credit institutions pursuant to the draft royal decree may therefore impose a burden additional to the existing central bank tasks performed by the Banco de España. In any case, it may be expected that performing the conferred task will involve a substantial amount of work for the Banco de España. In this respect, the draft royal decree does not provide for the Banco de España to be reimbursed the costs of carrying out this additional burden. It also explicitly provides that the establishment of the Commission will not increase public spending. Accordingly, the Banco de España will have to finance the personnel and material resources assigned to the Commission out of its ordinary budget. 2.4.4.3 Extent to which performance of the new tasks fits into the Banco de España’s institutional set-up, in light of central bank independence and accountability considerations While the Banco de España has a role in appointing the Secretary and steering the operation of the Commission, the latter is part of the Ministry of Economy, Industry and Competitiveness. If the technical experts appointed to the Commission are to be assigned to the Commission, to work on a full-time basis and peforming governmental functions, the ECB considers that the Banco de España should be free from any liability for the actions and omissions of those staff members while performing those functions . 2.4.4.4 Extent to which the performance of tasks entails significant financial risks The Banco de España appears not to be exposed to significant financial risks in the performance of the new tasks conferred upon it, as it is understood that liability for the Commission’s actions will rest with the Commission, and therefore ultimately with the Spanish State, and not with the Banco de España.

text: 2.4.4.5 Extent to which the performance of the new tasks exposes members of the Banco de España’s decision-making bodies to disproportionate political risks and has an impact on their personal

text: independence

text: Due consideration should be given to safeguarding the personal independence of the members of the Banco de España’s decision-making bodies . This is a significant issue both in relation to their participation in collegiate bodies such as the Commission, which remains part of the Ministry of Economy, Industry and Competitiveness and, to an even greater extent, in relation to the fact that the chair of the Commission is to be assigned to the Vice Governor of the Banco de España. 2.4.5 Conclusion regarding the compatibility of the draft royal decree with the prohibition of monetary

text: financing

text: As the Commission is performing a State task by providing the resources necessary to enable the Commission to function, the Banco de España is taking over a government task. As the ECB has consistently held in the past, national laws requiring an NCB to finance bodies that are independent of the NCB and operate as an extension of the government are incompatible with the prohibition of monetary financing. In this respect, the prominent role assigned to the Banco de España within the Commission raises concerns. In order to ensure compliance with the prohibition of monetary financing, a new task entrusted to an NCB must be adequately remunerated if it is linked to a government task and performed in the government’s interest . Therefore, the ECB strongly recommends that further consideration should be given to the role attributed to the Banco de España within the Commission, and that in any case the Banco de España be fully and adequately reimbursed for any costs incurred in relation to the performance of its new tasks with respect to the Commission in order to ensure compliance with the prohibition of monetary financing.

text: 3. Amendment of the reserve fund of banking foundations

text: 3.1. The ECB is of the opinion that reducing the mandatory percentage which the banking foundations must transfer to the reserve fund out of dividends from 50 % to 30 % and extending from five to eight years the period that foundations are granted to comply with their reserve fund target changes the structure of the incentives laid down in Law 26/2013 on savings banks and banking foundations , and is contrary to the spirit of the original savings bank reform. The rationale behind the original reform of the savings bank sector was to set incentives to reduce controlling stakes of banking foundations in banks by imposing additional costs on banking foundations. Amending those provisions significantly reduces the incentives for banking foundations to divest their controlling stakes in credit institutions. The reform of the saving bank sector banks is one of the key pillars of the financial assistance programme in Spain and the amendments appear to unduly weaken its importance. The ECB considers that the economic rationale of the measure is not sufficiently explained in the draft royal decree, which merely mentions the ‘current situation of

text: financial markets’ without providing further explanation as to the substantive reasons for the amendment or how the measure will help banking foundations, or the credit institutions they control, in the current situation of the markets. Currently Spain is enjoying very strong and broadbased economic growth, from which the financial sector is benefiting. Therefore it is not obvious what it is meant by the ‘current situation of financial markets’ and how this has been used to derive the extension of the horizon and the reduction of the percentage to be transferred for setting up the reserve fund. 3.2. The ECB also considers that this reduction could have an impact on the level playing field, as it would put banking foundations that have already chosen to disinvest their controlling stakes in credit institutions in a disadvantaged position. Therefore, the ECB recommends that further consideration should be given to the proposed amendment of the reserve fund for banking foundations.

text: Done at Frankfurt am Main, 26 May 2017.

text: [signed]

text: The President of the ECB

text: Mario DRAGHI