text: OJ L 189, 3.7.1998, p. 42.

title: Opinion of the European Central Bank of 7 May 2003 at the request of the Belgian Ministry of Finance on a draft proposal for a Royal Decree on the off-exchange market for linear bonds, strips and treasury certificates (CON/2003/7)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 7 May 2003 at the request of the Belgian Ministry of Finance on a draft proposal for a Royal Decree on the off-exchange market for linear bonds, strips and treasury certificates (

text: 1. On 10 April 2003 the European Central Bank (ECB) received a request from the Belgian Ministry of Finance for an opinion on a draft Royal decree on the off-exchange market for linear bonds, strips and treasury certificates (the draft decree).

text: 2. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Article 105(4) of the Treaty establishing the European Community, the second indent of Article 4(a) of the Protocol on the Statute of the European System of Central Banks and of the ECB, and the third, fifth and sixth indents of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the ECB by national authorities regarding draft legislative provisions , since the draft decree contains provisions regarding (i) the organisation, regulation and supervision of an off-exchange market for government securities, in which both the National Bank of Belgium (NBB) and private credit institutions may participate; (ii) operations carried out by the ECB, by the NBB on behalf of the ECB or by the other national central banks of the Eurosystem in the implementation of monetary policy; and (iii) the settlement by the NBB of certain transactions concluded on this market. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the ECB, the Governing Council of the ECB has adopted this opinion.

text: 3. On 18 March 2002 the ECB was consulted on a draft Belgian law on prudential supervision of the financial sector and financial services (the Law). The ECB rendered its opinion on this draft on 24 April 2002 (

text: ). The Law was adopted on 2 August 2002 and will enter in to force on 1 June 2003. The Law provides that the Belgian King may implement certain provisions of the Law by royal decree. The objective of the draft decree is to implement two provisions of the Law regarding the organisation, membership, transparency and supervision of the off-exchange market for linear bonds, strips and treasury certificates, which are financial instruments issued or guaranteed by the Belgian State. Considering the particular nature of a regulated market for government securities - i.e. a decentralised market with only one issuer (the Belgian State) and with primarily professional investors - the ECB broadly welcomes the draft decree.

text: 4. The ECB notes that Article

text: º, of the draft decree defines “market member” as an “institution that belongs to one of the categories of institutions referred to in

text: Article 3

text: ”. Considering that both

text: Article 3

text: , §1, of the draft decree and Article

text: º, of the Law to which this

text: Article 3

text: , §1, refers use the term “qualified intermediary”, it could be helpful if Article

text: º, of the draft decree also defined “market member” as an “intermediary that belongs to one of the categories of intermediaries referred to in

text: Article 3

text: 5. The ECB notes that the third paragraph of

text: Article 3

text: , §1 of the draft decree specifies that the “quality of member is acquired either as a matter of law, or by a simple notification to the Committee or by a Committee decision taken pursuant to a request to obtain the quality of market member”. Although the draft decree sets out how membership is acquired as a matter of law (see

text: Article 3

text: , §2, of the draft decree), it defines neither the difference between the two other means of acquiring membership nor the categories of qualified intermediaries to which these two means apply. The ECB notes in this respect that

text: Article 2

text: bis of the Royal Decree of 22 December 1995 on the organisation of the secondary off-exchange market for linear bonds, strips and treasury certificates (“the Royal Decree of 22 December 1995”), which the draft decree is intended to replace, also contains three similar options for acquiring membership. However, it explicitly mentions which intermediaries fall under each of them. It is proposed that the draft decree should also state which categories of qualified intermediaries (other than those mentioned in

text: Article 3

text: , §2, of the draft, who are members as a matter of law) may become members by simple notification or by Committee decision pursuant to a request for membership. The ECB suggests that the ECB and the other central banks of the Member States of the European Economic Area, which are listed in Article

text: º, h), of the Law, are categorised as qualified intermediaries who may become members by simple notification to the Committee.

text: 6. The ECB notes that Article 4 of the draft decree specifically deals with the issue of market makers, who are in charge of contributing to the liquidity of the market (the ECB would point out that the Dutch version of the draft refers to “verhogen van de liquiditeit” (“increasing the liquidity”). The ECB also notes that this Article is drafted along the lines of Article 8 of the Royal Decree of 22 December 1995. However, in contrast to Article 8 of the Royal Decree of 22 December 1995, Article 4 of the draft decree refers to “primary dealers” without further specification. Therefore, the following proposed clarification to Article 4 of the draft decree could usefully be added: “The Minister of Finance shall establish, as necessary, organised bodies of market makers who are in charge of increasing the liquidity of the market, called ‘Primary Dealers’. (…) Through the signing of the terms and conditions by the Primary Dealers a contractual relationship arises between them and the Belgian State and the Primary Dealers automatically become market members”. The ECB further notes that on international financial markets the terms “market makers” and “primary dealers” have different meanings and refer to different functions. The term “primary dealers” refers to credit institutions formally chosen by the issuer (the Treasury Ministry) on the basis of the fact that they guarantee regular participation in the primary market and ensure liquidity on the secondary market. In contrast, the term “market maker” is understood as meaning dealers who decide to be active on the secondary market and thus ensure its liquidity. The ECB understands that primary dealers in Belgian government securities also usually have to perform functions on both the primary and the secondary market. Due to their role on the secondary market, Belgian primary dealers are, thus, also market makers. However, given the conceptual difference between the two terms, they should not be used as synonyms in the text of the Decree. Therefore,

text: Article 4

text: and

text: Article 3

text: , §2, 6º, of the draft decree should be clarified on this point. Finally, the ECB notes that

text: Article 3

text: , §2, 6º, of the draft decree mentions that “Primary Dealers” are market members as a matter of law. The first paragraph of

text: Article 3

text: , §1 of the draft decree provides in this respect that only “qualified intermediaries” as referred to in Article

text: º, of the Law (with the exception of the entities referred to in Article

text: º, g) and i), of the Law) may be market members. However, Article

text: º, of the Law does not refer to “Primary Dealers”. It would therefore be good if the draft decree stated that “Primary Dealers” should be regarded as “qualified intermediaries” within the meaning of the first paragraph of

text: Article 3

text: , §1 of the draft decree.

text: 7. The ECB notes that, according to the second paragraph of Article 5 of the draft decree, the Securities Regulation Fund (“RF”), which is both the market organiser and supervisory authority under the draft decree, will establish the market rules for the off-exchange market. The ECB notes and welcomes in this respect the fact that the penultimate paragraph of Article 5 of the draft decree provides that specific market rules may be established for, amongst other things, operations by or on behalf of the ECB or by the national central banks of the Eurosystem in the implementation of monetary policy. However, in view of the fact that the basic tasks to be carried out through the Eurosystem as listed in Article 105(2) of the Treaty are not limited to monetary policy operations, the following clarifications to the penultimate paragraph of

text: Article 5

text: would be helpful: “for all operations carried out by the ECB or on behalf of the ECB by the NBB, or by other national central banks of the European System of Central Banks, in implementing their respective tasks, the market rules may differ from the general market rules.” The ECB also points out that national law (e.g. rules established by the RF pursuant to the penultimate paragraph of Article 5 of the draft decree) cannot unilaterally impose obligations on the ECB and the Eurosystem with regard to operations conducted as part of their tasks. The ECB considers that the draft decree should explicitly confirm both this and the fact that “when carrying out such operations, neither the ECB nor the NBB acting on behalf of the ECB, nor the other national central banks of the European System of Central Banks shall be considered to be members of the market”.

text: 8. The ECB notes that the draft decree does not list the RF as a market member of the off-exchange market although, pursuant to the penultimate paragraph of

text: Article 5

text: , the RF can carry out transactions on this market. Furthermore, although the RF primarily guarantees market liquidity on the (secondary) exchange fixing market of Euronext (Brussels) for the benefit of private investors, the legal tasks of the RF do not exclude it from intervening directly on the (secondary) offexchange market for linear bonds, strips and treasury certificates to guarantee market liquidity for the benefit of professional investors. Indeed, according to Article

text: º, of the Law-Decree of 18 May 1945 on the establishment of the RF (the Law-Decree of 18 May 1945), one of the tasks of the RF is “to guarantee the liquidity of the secondary market for State securities, mainly [but not exclusively] for the benefit of persons that act on this market outside the exercise of a professional activity”. Should the draft decree not intend for the RF to become a market member when it carries out transactions on the market, then, similarly to what is stated in

text: Article 6

text: , second paragraph, of the Ministerial Decree of 26 August 2002 on the establishment of the rules of the exchange market for bonds, the draft decree could also provide that the RF will not acquire the capacity of member of the market if it carries out transactions on that market. Such a provision would be in line with

text: Article 14

text: , §1, 2º, of the Law, according to which a royal decree may allow the RF to carry out transactions directly on a regulated market for government securities without becoming a market member for this purpose. The same remark would then apply to transactions carried out by the Belgian State.

text: 9. The ECB welcomes the fact that Article 6 of the draft decree contains, for reasons of market transparency, guarantees with regard to informing the general public about the market conditions on the market (e.g. information about quotes, interest rates and trading volumes).

text: 10. As regards the supervision and enforcement of the rules regarding the off-exchange market (see

text: Articles 7

text: to 9 of the draft decree), the ECB notes that, whereas the Belgian Banking and Finance Commission (CBF) is the supervisory authority under the Law, the draft decree provides for a division of supervisory tasks between the RF and the CBF. The ECB understands that this division is permitted under

text: Article 14

text: , §1, 4º, of the Law and Article

text: º, of the Law-Decree of 18 May 1945. The ECB understands in this respect that the RF supervises, on its own behalf, compliance with the rules applicable to the off-exchange market and the market members with the exception of the rules laid down in the terms and conditions between the Belgian State and the “primary dealers” (see

text: Article 7

text: , §1, of the draft decree), whereas the RF supervises, on behalf of the CBF, compliance with the rules applicable to the transactions on the off-exchange market (see

text: Article 7

text: , §2, of the draft decree). The ECB also understands that the CBF itself is only involved in a supervisory inquiry undertaken by the RF, if the inquiry concerns rules applicable to transactions on the off-exchange market (see the first paragraph of

text: Article 7

text: , §4 of the draft decree), but not if the inquiry involves rules applicable to the off-exchange market and the market members since these rules are not explicitly referred to in

text: Article 7

text: , §4.

text: 11. The ECB further understands that complaints regarding the rules applicable to the off-exchange market and the market members must be filed with the RF, which will carry out the inquiry on its own behalf (see the first paragraph of

text: Article 7

text: , §5 of the draft decree). However, complaints regarding the rules applicable to transactions on the off-exchange market must be filed with the CBF, which will inform the RF thereof and the RF will, in principle, carry out the inquiry on behalf of the CBF (see the second paragraph of

text: Article 7

text: , §5). The third, fourth and fifth paragraphs of

text: Article 7

text: , §5 of the draft decree are thereby not entirely clear as to whether the CBF is only involved in the inquiry carried out by the RF when the RF is acting on behalf of the CBF, or also when the RF is acting on its own behalf. It could be helpful if the draft decree clarified this by including an explicit reference as is the case in

text: Article 7

text: , §4.

text: 12. In general, as regards this division of supervisory tasks, the ECB notes and welcomes the fact that

text: Article 7

text: , §7, of the draft decree provides that the RF and the CBF will conclude a protocol to coordinate these tasks. Such a protocol will contribute to increasing the effectiveness and practicality of the division of tasks and will limit coordination issues related to the splitting up of supervisory tasks. The ECB also understands that, as a result of this division, the CBF will not be involved in supervising the rules applicable to the off-exchange market and the market members (not even within the framework of a so-called “secondary line supervision”), for which the RF shall be the sole supervisory authority. Considering that the RF is also the market organiser for the market (see the first paragraph of Article 5 of the draft decree), that the RF establishes the market rules (see the second paragraph of Article 5 of the draft decree) and that the RF itself can carry out transactions on this market (see the third paragraph of Article 5 of the draft decree), it is important to establish arrangements regarding independent control and the identification and management of the potential adverse consequences of conflicts of interest, in particular where these conflicts may arise from regulatory and supervisory functions delegated to the market organiser. The ECB welcomes in this respect the fact that decisions of the RF are subject to judicial review under Article 9 of the draft decree.

text: 13. The ECB notes that pursuant to Article 11 of the draft decree certain enforcement provisions in the Law (regarding the appointment of a special commissioner and the levy of penalties) are not applicable to the RF as market organiser. The ECB understands that this deviation from the Law is permitted under

text: Article 14

text: , §1, 4º, of the Law and is justified by the public authority nature of the RF.

text: 14. The ECB welcomes the fact that the NBB remains pursuant to Article 12 of the draft decree entrusted with the settlement of transactions in dematerialised linear bonds, strips and treasury certificates, which have been notified to its settlement system.

text: 15. The ECB confirms that it has no objection to the competent national authorities making this opinion publicly available at their discretion. This opinion will be published on the ECB’s website six months after the date of its adoption. Done at Frankfurt am Main on 7 May 2003. The President of the ECB [signed] Willem F. DUISENBERG


publisher: Europeiska centralbanken

sprak: en

title: Opinion of the European Central Bank of 5 June 2003 at the request of the Austrian Federal Ministry of Finance on a draft Federal law (i) repealing the existing Foreign Exchange Act of 1946 and replacing it by the Foreign Exchange Act 2003, and (ii) amending the Federal Act on cross-border transfers (CON/2003/8)

serie: con

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 5 June 2003 at the request of the Austrian Federal Ministry of Finance on a draft Federal law (i) repealing the existing Foreign Exchange Act of 1946 and replacing it by the Foreign Exchange Act 2003, and (ii) amending the Federal Act on cross-border transfers

type: rubrik

type: stycke

text: 1. On 16 May 2003 the European Central Bank (ECB) received a request from the Austrian Ministry of Finance for an opinion on a draft Federal law (the draft law) (i) repealing the existing Foreign Exchange Control Act of 1946 (Devisengesetz) and replacing it by the Foreign Exchange Act 2003 (Devisengesetz 2003), and (ii) amending the Federal Act on cross border transfers (Überweisungsgesetz).

text: 2. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Article 105(4) of the Treaty establishing the European Community (‘Treaty’), the first indent of Article 4(a) of the Protocol on the Statute of the European System of Central Banks and of the ECB (‘Statute’) and the first, second, third, fourth and fifth indents of Article 2(1) of Council Decision No

text: of 29 June 1998 on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions , since the draft law contains provisions (i) putting in place a new regime for foreign exchange transactions by repealing the existing Foreign Exchange Control Act and replacing it with the Foreign Exchange Act 2003, (ii) conferring rights and obligations on the Oesterreichische Nationalbank (OeNB) concerning the collection, compilation and distribution of balance of payments statistics, and (iii) implementing penalty provisions in the Federal Act on cross border transfers in accordance with

text: Council Regulation (EC) No 2560/2001

text: of the European Parliament and of the Council on cross-border payments in euro . In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank , the Governing Council of the ECB has adopted this opinion.

text: 3. The ECB notes that the draft law has two main purposes. First, Article I of the draft law will repeal the Foreign Exchange Control Law currently in force and replace it with the Foreign Exchange Act 2003. The provisions of the existing Foreign Exchange Control Law, which essentially originate from 1946, are no longer appropriate to deal with today’s situation taking into account both Austria’s membership of the European Union and in particular the introduction of the euro. The current position is that the principle of free movement of capital in

text: Articles 56

text: to 60 of the Treaty has substantially been achieved in Austria by means of OeNB regulations. However, the existing Foreign Exchange Control Law itself is still based on the principle of restricting foreign exchange transactions and the need for the OeNB to monitor crossborder movement of capital and payments in general. Also, conversion to the euro has not yet been formally carried out in the Foreign Exchange Control Law. Finally, Article I of the draft law contains provisions conferring rights and obligations on the OeNB regarding the balance of payments and international investment position (b.o.p./i.i.p.) statistics. Second, Article II of the draft law contains provisions amending the Federal Act on cross-border transfers in order to meet the requirement to comply with

text: Regulation (EC) No 2560/2001

text: . To this end, Article II of the draft law inserts penalty provisions into the Federal Act on cross-border transfers.

text: 4. The ECB welcomes Article I of the draft law, which confers rights and obligations on the OeNB as regards balance of payments and international investment position (b.o.p./i.i.p.) statistics. These provisions are of particular importance in view of the fact that Austria plans to change its current data collection system, which is at present largely based on indirect reporting by monetary financial institutions (MFIs) on own transactions and positions and also on behalf of their clients, to a system largely based on direct reporting by economic agents (including MFIs) of their transactions and positions in relation to non-resident counterparts. In particular, the ECB welcomes the following provisions. - Under Article I § 7(1) of the draft law, the OeNB will remain the Austrian b.o.p./i.i.p. compiler. In addition to national statistics, Article I of the draft law also mentions those b.o.p./i.i.p. statistics required by Community law. As explained in the explanatory notes to the draft law, Community law imposes an obligation in relation to the ECB and the Commission (Eurostat). In this context, the explanatory notes refer to the Guideline ECB/2000/4 of 11 May 2000 on the statistical reporting requirements of the ECB in the field of balance of payments statistics, the international reserves template and international investment position statistics . It is noted that Guideline ECB/2000/4 has already been repealed and replaced by Guideline ECB/2003/7 of 2 May 2003 on the statistical reporting requirements of the ECB in the field of balance of payments and international investment 5. position statistics, and the international reserves template As a result, the reference should be corrected in the explanatory memorandum. Furthermore, the ECB notes that the explanatory notes to the draft law recommend the use of the international standards laid down in the IMF Balance of Payments Manual, 5th edition (BPM5) and that Article I § 7(3) of the draft law obliges the OeNB to stipulate its reporting requirements to the reporting agents (i.e. deadlines, breakdown, etc.) in line with the aforementioned Community law. - With regard to the right to collect the relevant data, Article I § 7(2) of the draft law provides that the OeNB is entitled to collect a wide range of detailed information from all natural and legal persons and other institutions with regard to those operations covered by the draft law in Article I § 5(4) and

text: Article 7(2)

text: , which essentially cover all cross-border transactions/positions that could be relevant for b.o.p./i.i.p. statistics. - Since the indirect reporting by MFIs of clients’ cross-border transactions/positions will be discontinued, it is important to have a source for identifying those economic agents that are relevant for b.o.p./i.i.p. statistics. In this respect,

text: Article 1

text: § 7(6) of the draft law obliges those institutions which maintain public registers to provide the OeNB with the information necessary to create and maintain the sample population for surveys and direct reporting, including the identification of potential reporting agents or alternative sources. - The draft Law provides that infringements will be punishable by a maximum fine of EUR 2 000. - Finally, Article I, § 7(4) and (5) of the draft law deal with confidentiality of the statistical data collected. The transmission of information by the OeNB to third parties must, in principle, be carried out so as to preserve confidentiality, i.e. due care has to be taken that the information remains anonymous and that the economic agents concerned cannot be identified. However, it is noted that under the provisions of Community law, information necessary for the compilation of consolidated statistics by the Commission (Eurostat) or the ECB can also be transmitted in a non-anonymous way.

text: 5. More generally, the ECB welcomes Article I of the draft law with regard to the compilation of b.o.p./i.i.p. statistics by the OeNB considered necessary to enable the OeNB to fulfil its obligations to contribute to the euro area b.o.p./i.i.p. statistics. The OeNB will remain the b.o.p./i.i.p. compiler and the Foreign Exchange Act 2003 will enable it to collect all necessary direct information from reporting agents selected on the basis of business registers and administrative information. Article I of the draft law effectively sets out the means for the OeNB to update and maintain the business register so as to ensure the high quality data needed for Community statistics, whilst also minimising the reporting burden for individual respondents. The ECB welcomes the fact that the explanatory notes to Article I, § 7 of the draft law refer to

text: Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998

text: concerning the collection of statistical information by the ECB which defines the framework for statistics compiled by the ECB with the assistance of the national central banks. The ECB is of the opinion that the level of fines that can be imposed in case of breach of reporting obligations is adequate to constitute an effective deterrent, on the understanding that it relates to individual breaches in relation to the reporting of each transaction/position. Finally, the ECB notes with satisfaction that Article I of the draft law explicitly mentions Austria’s Community tasks with regard to the ECB’s and Commission’s (Eurostat) requirements.

text: 6. The ECB notes that Article I of the draft law determines in § 5 that the OeNB will be entitled, by means of regulation, to impose restrictions on free movement of capital and payments to satisfy Austria’s obligations under international law, subject to obtaining either the Federal Government or the Federal Chancellor’s consent. The explanatory notes state that, as measures restricting the free movement of capital and payments are important to foreign policy, either the Federal Government or the Federal Chancellor’s consent is required to adopt them. It is furthermore explained that this complies with Community law and is substantially in line with § 33a(3) of the existing Foreign Exchange Control Act. As the necessary Federal Government or Federal Chancellor’s consent refers to legal acts of the OeNB intended to regulate cases falling under Articles

text: , the first sentence of the Treaty in order to satisfy Austria’s international obligations, and as the role entrusted to the OeNB in this context does not concern ESCB-related tasks but must be subsumed under Article 14.4 of the Statute, the ECB is of the opinion that this does not compromise the OeNB’s independence.

text: 7. The ECB, thus, welcomes the fact that Article I of the draft law is intended to make Austrian law comply formally with

text: Articles 56

text: to 60 of the Treaty by replacing the outdated Foreign Exchange Control Act with the Foreign Exchange Act 2003. The ECB also welcomes the explicit clarification made in Article I, § 15(3) of the draft law that the Foreign Exchange Act 2003 respects the independence of the OeNB in all ESCB-related matters in line with Article 108 of the Treaty.

text: 8. The ECB takes note that Article II of the draft law will amend the Federal Act on cross-border transfers. Article II of the draft law covers all relevant issues and aspects required by

text: Regulation (EC) No 2560/2001

text: with respect to the level of charges for cross-border electronic payment transactions and credit transfers, the transparency of charges, and the measures for facilitating cross-border transfers, as set out in

text: Articles 3

text: to 5 of the Regulation. In particular, the draft law introduces penalty provisions in the Federal Act on cross-border transfers in order to ensure, by means of appropriate legislative measures, compliance with Article 7 of the Regulation, which requires that “Compliance with this Regulation shall be guaranteed by effective, proportionate and deterrent sanctions”.

text: 9. The ECB confirms that it has no objections to the competent national authorities making this opinion publicly available at their discretion. This opinion will be published on the ECB’s website six months after the date of its adoption. Done at Frankfurt am Main on 5 June 2003. The President of the ECB [signed] Willem F. Duisenberg

type: vagledning

utgivare: ecb


sprak: sv

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 12 juni 2003 på begäran av Europeiska unionens råd över Europaparlamentets och rådets förslag till direktiv om investeringstjänster och reglerade marknader samt om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG (KOM(2002) 625 slutlig) (CON/2003/9)

text: 1. Den 16 december 2002 erhöll Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från Europeiska unionens råd om yttrande över Europaparlamentets och rådets förslag till direktiv om investeringstjänster och reglerade marknader samt om ändring av

text: rådets direktiv 85/611/EEG

text: och

text: och

text: (KOM(2002) 625 slutlig) (nedan kallat "direktivförslaget").

text: 2. ECB:s behörighet att avge yttrande grundas på

text: artikel 105.4

text: första strecksatsen i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat "fördraget") och

text: artikel 3.3 i stadgan

text: för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad "stadgan"), eftersom det föreslagna direktivet innehåller bestämmelser som har betydelse för de europeiska finansiella marknadernas integration och kan påverka den finansiella stabiliteten. Detta yttrande har antagits av ECB-rådet i enlighet med

text: artikel 17.5

text: första meningen i Europeiska centralbankens arbetsordning.

text: 3. Det huvudsakliga syftet med direktivförslaget är att uppdatera den rättsliga ramen för investeringstjänster så att hänsyn tas till de senaste årens grundläggande förändringar på de europeiska finansiella marknaderna. Efter antagandet av

text: rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993

text: om investeringstjänster inom värdepappersområdet(1), har informationsteknologins utveckling medfört viktiga konsekvenser för värdepappersmarknadernas struktur och effektivitet. Samtidigt har det skett en markant ökning av gränsöverskridande transaktioner till följd av införandet av euron, vilket har ökat behovet av en verkligt integrerad europeisk värdepappersmarknad.

text: 4. Mot denna bakgrund välkomnar och stödjer ECB i huvudsak direktivförslaget, som syftar till att förbättra den rättsliga harmoniseringen och utvidga den till nya investeringstjänster och finansiella instrument. Direktivförslaget behandlar nya frågor som har samband med den ökande konkurrensen mellan fondbörser och nya transaktionsplattformar, och fastställer regler som skall säkerställa att olika transaktionskanaler omfattas av samma regler och därför kan konkurrera med varandra samtidigt som investerarskyddet, marknadsinsynen och effektiviteten garanteras. För att uppnå de ovan nämnda målen innehåller direktivförslaget ett vittomfattande regelverk som rör samtliga handelsplatser, dvs. reglerade marknader, multilaterala handelssystem (MTF - multilateral trading facilities) och intermediärer som utför kundorder internt. Emellertid anser ECB att direktivförslaget skulle kunna klargöra ett antal frågor, vilket förklaras närmare nedan.

text: 5. För det första, tillämpningen av den lagstiftningsmetod som rekommenderades av visemannakommittén för reglering av de europeiska värdepappersmarknaderna (visemannakommittén). På det hela taget välkomnar ECB användandet av kommittéförfarandet enligt direktivförslaget, vilket rekommenderades av visemannakommittén. Kommitténs rapport syftar till att göra EU:s värdepapperslagstiftning effektivare, flexiblare och tydligare, vilket gör det möjligt att reagera på den dynamiska marknadsutvecklingen på ett ändamålsenligt sätt och i rätt tid. Mot bakgrund av detta syfte är valet av rättsligt instrument - direktiv eller förordning - en fråga av stor vikt. Som visemannakommittén anförde "ger [direktiv] större manöverutrymme för medlemsstaterna när de genomför gemenskapslagstiftningen men leder allt för ofta till ojämn överföring och olika tolkningar." Enligt visemannakommitténs terminologi faller direktivförslaget in under kategorin lagstiftning på nivå 1, dvs. övergripande principer. Det anger "viktiga politiska alternativ som Europaparlamentet och rådet måste välja" för de centrala delarna av det finansiella tjänsteområdet. De övergripande principerna bör genomföras med gemenskapslagstiftning på nivå 2, snarare än av medlemsstaterna, eftersom sådan nationell lagstiftning leder till heterogena rättsregler. De övergripande principerna bör vara de samma och gälla konformt över hela EU-området. Antingen kan man eliminera medlemsstaternas manöverutrymme vid genomförandet av det föreslagna direktivet, i vilket fall användningen av direktiv är olämpligt, eller också ges de viss handlingsfrihet varigenom "de grundläggande principerna" kommer att medföra skillnader inom EU. Om rättsakter både på nivå 1 och nivå 2 utgörs av direktiv som kräver nationellt genomförande löser detta inte ett av de problem som enligt visemannakommittén försenar utvecklingen av de europeiska värdepappersmarknaderna, nämligen "frånvaron av en tydlig reglering för hela Europa". I fråga om "ramlagstiftning" på nivå 1 anförde visemannakommittén: "Förordningar bör användas i större utsträckning, de är att föredra framför direktiv...Kommittén anser att förordningar bör användas så långt det är möjligt." ECB stödde visemannakommitténs slutsatser, vilket även Europeiska rådet i Stockholm i mars 2001 uttryckligen gjorde i sitt godkännande av rapporten. Enligt ECB erbjuder förordningar helt klart betydande fördelar i jämförelse med direktiv, eftersom de är direkt tillämpliga och inte behöver implementeras genom nationell lagstiftning. Den därav följande enhetligheten i fråga om övergripande grundläggande principer bör leda till gemenskapsgenomförande på nivå 2 som beaktar nationella särdrag i fråga om detaljer. Behovet av att beakta nationella tekniska särdrag uppstår på nivå 2, eftersom den har att göra med särskilda genomförandebestämmelser, medan nivå 1 endast fastställer de grundläggande övergripande principerna för den ifrågavarande lagstiftningen. Därför föredrar ECB som regel att framtida gemenskapsrättsakter som innehåller sådana grundläggande övergripande bestämmelser antas i form av förordningar i stället för direktiv, och att genomförandet av sådana principer överlämnas till lagstiftning på nivå 2 genom kommittéförfarande där nationella tekniska behov beaktas.

text: 6. Visemannakommittén betonar att lagstiftning skall visa en klar och effektiv skiljelinje mellan de övergripande principerna (nivå 1) och de detaljerade reglerna för genomförandet (nivå 2). Emellertid är denna skiljelinje inte uppenbar i det föreslagna direktivet. I vissa fall är övergripande principer redan utformade på ett mycket detaljerat sätt (t.ex. bestämmelserna om villkoren och förfarandena för auktorisation i kapitel I i avdelning II). På andra ställen är däremot övergripande principer mycket mera abstrakta och ett stort antal bestämmelser kommer att kräva definition på lagstiftningsnivå 2 (t.ex. villkoren för verksamheten i värdepappersföretag som fastställs i kapitel II i avdelning II). ECB anser därför att direktivförslaget kan förbättras ytterligare vad gäller skiljelinjen mellan de övergripande principerna på nivå 1 och de detaljerade genomförandebestämmelserna som bör överlåtas på nivå 2. Som en möjlig ledande princip skulle tillämpningsområdet för regler som skall antas genom lagstiftning på nivå 2 kunna utökas så långt som möjligt för att uppnå en hög grad av harmoniering och flexibilitet i regleringen av europeiska värdepappersmarknader. Som ett specifikt exempel anser ECB att de "grundläggande definitioner" som anges i artikel 3.1 i direktivförslaget skulle kunna vinna på detaljerade genomförandebestämmelser på nivå 2 i den mån de behöver klargöras (

text: artikel 3.2

text: ). Särskilt i fråga om definitionen av "finansiella instrument" skulle det vara lämpligt att inkludera möjligheten att ändra förteckningen i avsnitt C i bilaga I genom kommittéförfarandet, om så behövs inom vissa begreppsmässiga gränser, för att inte ändra direktivförslagets tillämpningsområde. På detta sätt skulle det bli enklare att ha grundläggande övergripande principer i en gemensam, direkt tillämplig europeisk rättsakt som gäller framför andra rättsakter inom hela EU. På senare tid har det i diskussioner kring kommittéförfarandet pekats på möjliga allmängiltiga kriterier för valet av förordningar eller direktiv på nivå 2. ECB skulle stödja en tänkbar användning av direktiv för genomförande lagstiftning på nivå 2, när nationella särdrag behöver beaktas i detalj. Slutligen noterar ECB att i allmänhet skall medlemsstaternas nationella centralbanker vara nära involverade i utarbetandet av genomförandebestämmelser som har samband med deras respektive behörighet (t.ex. system för clearing och avveckling, se även punkterna 18-22 i yttrandet).

text: 7. För det andra, undantagen från direktivförslagets tillämpningsområde. ECB noterar att

text: artikel 2.1 f

text: och

text: artikel 2.2

text: undantar medlemmar i Europeiska centralbankssystemet (ECBS) från direktivförslagets tillämpningsområde. ECB välkomnar sådana regler som upprepar undantag som redan finns i det nuvarande direktivet om investeringstjänster samtidigt som hänsyn tas till den nya institutionella ramen som fastställs i fördraget, eftersom ECBS enligt artikel 107 i fördraget och

text: artikel 1.2 i stadgan

text: för ECBS/ECB består av ECB och de nationella centralbankerna i samtliga medlemsstater. Mer specifikt uppdaterar artikel 2.2 i direktivförslaget den nuvarande ordalydelsen i

text: artikel 2.4 i direktivet

text: om investeringstjänster. ECB välkomnar denna regel som beaktar att värdepappersföretag inte på grundval av direktivförslaget har en automatisk rättighet att bli motpart till de nationella centralbankerna. I själva verket berättigar den särskilda naturen hos de uppgifter som utförs av de nationella centralbankerna i Eurosystemet en särskild rättslig ordning, vilket fastställs i fördraget och stadgan och från vilken gemenskapens sekundärrätt inte kan avvika, och detta understryks särskilt genom deras oberoende ställning. Det skall här påminnas om att i artikel 105 i fördraget anges ECBS grundläggande uppgifter (dvs. att utforma och genomföra gemenskapens monetära politik, genomföra valutatransaktioner, inneha och förvalta medlemsstaternas officiella valutareserver och att främja ett väl fungerande betalningssystem) vilka skall utföras under iakttagande av de riktlinjer som antas av ECBS:s beslutsfattande organ. ECB och Eurosystemets nationella centralbanker har dessutom särskilda operativa uppgifter som inbegriper alla slags banktransaktioner med länder utanför Eurosystemet och med internationella organisationer enligt

text: artikel 23 i stadgan

text: , och när det gäller ECB, förvaltning av ECB:s kapital som tecknats av de nationella centralbankerna i enlighet med artiklarna

text: och

text: i stadgan. När det gäller penningpolitiska transaktioner vill ECB understryka att i Europeiska centralbankens riktlinje ECB/2000/7 av den 31 augusti 2000 om Eurosystemets penningpolitiska instrument och förfaranden(2), och särskilt i dess bilaga I (Allmän dokumentation av Eurosystemets penningpolitiska instrument och förfaranden), föreskrivs att motparter till Eurosystemets penningpolitiska transaktioner skall uppfylla vissa urvalskriterier som definieras utifrån en icke-diskriminerande grund. Målet är att ge en bred krets av kreditinstitut tillträde till Eurosystemets penningpolitiska transaktioner, och därigenom stärka likabehandlingen av institut över hela euroområdet och samtidigt säkerställa att godtagbara motparter till Eurosystemet uppfyller vissa tillsynskrav och operativa krav. Undantagen i artikel

text: och

text: minskar all eventuell osäkerhet beträffande räckvidden av de rättigheter som direktivförslaget medför och undanröjer ett möjligt missförstånd att direktivet om investeringstjänster skulle resultera i att värdepappersföretag erhåller en automatisk rättighet att bli motparter vid centralbanksoperationer.

text: 8. För det tredje, reglerna om intermediärer. Enligt artikel 1.2 i direktivförslaget skall kreditinstitut som utför investeringstjänster omfattas av bestämmelserna i artiklarna

text: och

text: (organisationskrav, handel och avveckling av transaktioner i MTF) liksom av kapitlen II och III i avdelning II (villkor för verksamheten i värdepappersföretag och värdepappersföretagens rättigheter). ECB välkomnar tillämpningen av dessa bestämmelser på kreditinstitut i syfte att bevara lika konkurrensvillkor för marknadens aktörer och handelsplatser och garantera samordningen med bestämmelserna i direktiv

text: . Dessutom utgår ECB ifrån att kapitel II i avdelning IV, som handlar om samarbete mellan olika medlemsstaters behöriga myndigheter, icke desto mindre kommer att gälla för kreditinstitutens gränsöverskridande tillhandahållande av investeringstjänster. I själva verket, reglerar dessa bestämmelser tillsynssamarbetet på ett sätt som är specifikt för gränsöverskridande tillhandahållande av investeringstjänster, exempelvis när det gäller frågor om skydd för privata investerare, oavsett om de tillhandahålls av kreditinstitut eller inte. ECB utgår därför ifrån att ovannämnda kapitel II i avdelning IV nödvändigtvis kommer att omfatta kreditinstitut precis som vilken annan typ av tillhandahållare av investeringstjänster. ECB finner även att bilaga I i direktiv

text: , som innehåller förteckningen över verksamheter som skall vara föremål för ömsesidigt erkännande, kan behöva ändras. Sakkunniga instanser inom banksektorn skulle kunna ange vilka ändringar som kan vara motiverade.

text: 9. ECB noterar vidare att enligt artikel 62 i direktivförslaget skall värdepappersföretag som endast tillhandahåller tjänster i form av investeringsrådgivning undantas från kapitalkraven som anges i

text: rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993

text: om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut(3) (CAD). I själva verket, vilket anges i avsnitt III.1 i motiveringen, ger inte investeringsrådgivning upphov till marknadsrisker eller systemrisker, vilket är grunden för regleringen i CAD. Investeringsrådgivning kan i stället vara en källa till operativ risk, eftersom företag som inte lever upp till avsedd standard kan krävas på skadestånd av enskilda kunder, vilket således kan påverka företagets stabilitet. För att komma till rätta med det eventuella behovet av att kompensera investerare införs genom artikel 11.2 i direktivförslaget en skyldighet för värdepappersföretag som endast tillhandahåller investeringsrådgivning att inneha en yrkesansvarsförsäkring som ett alternativ till de krav på startkapital som föreskrivs i CAD. I detta hänseende skulle ECB vilja dra uppmärksamheten till det faktum att operativ risk erkänns alltmer inom ramen för regleringar, mot bakgrund av dess möjliga skadliga inverkan på ett instituts stabilitet. Det förutses särskilt att operativ risk, som också härrör från tillhandahållande av investeringsrådgivning, kommer att omfattas av EU:s reviderade regelverk avseende kapitalkrav för banker och värdepappersföretag. Därför kan även värdepappersföretag som enbart tillhandahåller investeringsrådgivning i framtiden komma att omfattas av kapitalkrav som har samband med den operativa risken förknippad med sådan verksamhet. ECB föreslår därför att tänkbara alternativ till de allmänna kapitalkraven i CAD bör övervägas noggrant, och eventuellt även begränsas till sin omfattning, med tanke på den kommande översynen av reglerna om kapitalkrav.

text: 10. Dessutom delar ECB den oro som direktivförslaget tar fasta på när det gäller behovet att vidta effektiva åtgärder mot eventuella intressekonflikter. I direktivförslaget föreskrivs sådana åtgärder i två fall. Enligt artikel

text: och

text: ställs kravet att värdepappersföretag skall identifiera potentiella intressekonflikter i sin verksamhet och att de skall finna lämpliga operativa lösningar för att antingen förhindra eller hantera sådana konflikter för att undvika negativa effekter. Enligt

text: artikel 36.1 a

text: ställs på samma sätt kravet att reglerade marknader skall införa system för att kunna identifiera och hantera möjliga negativa följder av intressekonflikter, särskilt när de skulle kunna uppstå på grund av reglerande funktioner som delegerats till marknaden av den behöriga myndigheten. ECB välkomnar dessa bestämmelser, särskilt då den delar kommissionens allmänna bedömning i motiveringen att potentialen för intressekonflikter kan komma att intensifieras i samband med den ökande konkurrensen mellan olika metoder för orderutförande och också mellan handelsplatser av samma slag. Därutöver anser ECB att lämpliga bestämmelser om intressekonflikter på handelsplatser även kan bidra till att säkerställa lika konkurrensvillkor för marknadens aktörer. ECB skulle vilja framföra följande kommentarer i avsikten att förbättra de relevanta bestämmelserna om intressekonflikter. För det första föreskrivs i

text: artikel 16.2

text: att värdepappersföretag skall vidta förebyggande åtgärder mot möjliga intressekonflikter mellan dem själva och deras kunder, eller utforma och driva organisatoriska och administrativa system för att hantera sådana konflikter. Direktivförslaget kan emellertid anses föreslå förebyggande och skyddande krav som alternativ, samtidigt som dessa i allmänhet anses, även i doktrinen, som komplementära när det gäller tillsyn över finansiella intermediärer och särskilt investerarskydd. Exempelvis är det rimligt att förekomsten av en intressekonflikt meddelas en kund innan en transaktion utförs och inte enbart när en sådan konflikt väl visat sig skadlig. Mot denna bakgrund anser ECB att den föreslagna artikeln 16.2 borde behandla förebyggande och skyddande åtgärder mot intressekonflikter som komplementära i stället för alternativa. Detta skulle också vara i linje med den föreslagna ordalydelsen i

text: artikel 36.1 a

text: . För det andra, välkomnar ECB möjligheten att göra

text: artikel 16.2

text: effektivare genom lagstiftning på nivå 2. ECB noterar emellertid att den andra bestämmelsen i direktivförslaget som handlar om intressekonflikter (ovannämnda

text: artikel 36

text: om reglerade marknader) inte föreskriver några liknande detaljerade genomförandebestämmelser. Mot bakgrund av vikten av effektiva åtgärder mot möjliga intressekonflikter i det nya regelverket, skulle ECB föredra att det införs kommittébestämmelser inte enbart i

text: artikel 16

text: , utan även i

text: artikel 36

text: . Ett sådan allmänt kommittébaserat tillvägagångssätt skulle inte enbart hjälpa till att ta itu med framväxande intressekonflikter och förfarandena för att handskas med dem, utan det skulle också underlätta för jämförbara arbetsmetoder, när så är lämpligt, bland de olika transaktionsformerna.

text: 11. För det fjärde, det nya regelverket för orderutförande. Samtidigt som direktivförslaget bevarar den nuvarande tvådelade klassificeringen i reglerade marknader och värdepappersföretag, införs drivandet av MTF som en ny huvudtjänst inom ramen för direktivet om investeringstjänster, och värdepappersföretag som driver sådana enheter tillåts därigenom att bli auktoriserade och att omfattas av ett särskilt avpassat regelverk. MTF har visat snabba teknologiska framsteg på senare år och har varit viktiga som stöd för utvecklingen bort från nationell strukturell stelhet till gränsöverskridande handel och gränsöverskridande förbindelser, vilket tillåter ett effektivare utnyttjande av den inre marknadens fördelar. Förslaget att införa drivandet av MTF som en ny huvudtjänst inom ramen för investeringstjänstedirektivet är därför välkommet, eftersom det beaktar den föränderliga naturen hos finansiell förmedling och gör det möjligt för MTF att göra sina enheter och tjänster tillgängliga för användare inom hela EU och euroområdet. Dessutom innehåller direktivförslaget regler avseende intermediärer som utför kundorder internt. I förslaget ges dessutom regler om intermediärer som verkställer kundorder internt. För att säkerställa att kundernas intressen inte äventyras genom förekomsten av intressekonflikter omfattas värdepappersföretag av skyldigheter vad gäller "bästa möjliga utförande" och av regler för kundorderhantering.

text: 12. Det förekommer alltid en växelverkan mellan konkurrens och koncentration i handelsverksamhet. Koncentration förbättrar marknadernas likviditet och medför en förbättrad prisbildning. Likviditet drar till sig mer likviditet och, som ett resultat av detta kretslopp, blir den marknad som lyckas bäst ett naturligt monopol. Under årens lopp har effektiva naturliga monopol av detta slag uppstått på nationell nivå. Det finns emellertid en oro för att nationella monopol kan utgöra hinder för innovation och effektivitet i en ny miljö, där den gemensamma valutan kräver ett integrerat EU och med gemensamma finansmarknader. Förslaget att upphäva regeln om koncentration av handel på reglerade marknader, som finns i det nuvarande direktivet om investeringstjänster, tillsammans med ett nytt harmonierat regelverk som erkänner de nya handelsplatserna, kommer att förbättra konkurrensen genom att de sistnämnda tillåts utmana de reglerade marknadernas etablerade ställningar. Den förbättrade konkurrens som detta leder till kommer att utgöra stöd för skapandet av en effektiv och integrerad all-europeisk finansmarknad, vilket även ligger i ECB:s intresse. Det kan inte uteslutas att intensifierad konkurrens mellan handelsplatser i denna nya miljö kan leda till tillfällig marknadsuppdelning, med möjliga negativa konsekvenser för prisbildningen. Direktivförslaget tar dock effektivt itu med denna oro genom att öka marknadsinsynen. I detta sammanhang noterar ECB att det är avgörande att säkerställa tillbörlig pristransparens i förhållande till alla transaktionskanaler så att konkurrensen stärker den totala marknadens effektivitet. Dessutom innehåller direktivförslaget regler om "bästa möjliga utförande" för att säkerställa, genom ett ökat avslöjande av kvalitén i utförandet, att intermediärer har en praxis för orderhantering som tillåter investerare att erhålla de bästa villkor som är tillgängliga på olika marknadsplatser.

text: 13. Såsom det noteras i avsnitt II i motiveringen råder det en allt större samsyn bland de finansiella tillsynsmyndigheterna och bedömarna att ett effektivt system för insyn kan göra det möjligt att dra nytta av fördelarna med konkurrens mellan handelsplatser, samtidigt som eventuella negativa konsekvenser för den övergripande effektiviteten på marknaden begränsas, t.ex. i form av uppdelning. Marknadsinsyn anses allmänt som en viktig faktor både för att marknaden skall vara rättvis och effektiv och särskilt för att den skall vara likvid och för att prisbildningen skall hålla hög kvalitet. Därför skulle det vara önskvärt att ha ett överensstämmande insynssystem för alla tillgångsslag som förekommer på alla marknadsplatser. Ett insynssystem som är begränsat till reglerade marknader och som inte tar hänsyn till orderutförande "utanför börserna" kommer att vara ofullständigt i räckvidd och inte tillräckligt effektivt, eftersom handeln utanför börserna kan innehålla handelsinformation som är av vikt för investeringsbeslut. På denna grund hävdas det att alla deltagare på marknaden skall ha möjlighet att beakta information om sådan handel eller handelsintressen vid sina investeringsbeslut och därigenom maximera effektiviteten hos prisbildningen. För att undvika sådana icke önskvärda konsekvenser föreslår kommissionen att marknadsinsynen skall stärkas genom att det föreskrivs en skyldighet att offentligt redovisa de köp- och säljkurser till vilka marknaden är villig att genomföra transaktionen (insyn före transaktionen) på alla handelsplatser. Den fastställer vidare rapporteringskrav som avser priser och volymer för handel som utförts av godtagbara enheter (insyn efter transaktionen). ECB välkomnar i huvudsak dessa regler som innebär ett steg mot det grundläggande målet att möjliggöra för investerare att välja de effektivaste handelsplatserna. Som en konsekvens kommer likviditeten så småningom att söka sig till de effektivare marknaderna, vilket medför en förbättrad prisbildning.

text: 14. ECB noterar emellertid att för att uppnå detta mål blir det också nödvändigt att tillhandahålla medel för en fullständig jämförelse av prisvillkoren som erbjuds av olika handelsplatser för samma finansiella instrument. Detta skulle kunna uppnås genom att information om priser på finansiella instrument sammanställs i så stor utsträckning som möjligt på europeisk nivå. Till följd av utvecklingen på teknologiområdet, är det naturligvis bara om investerare och intermediärer har information om marknadsnoteringarna för varje handelsplats där det handlas med värdepapper som det verkligen är meningsfullt med bästa möjliga utförande. På en fullständigt integrerad europeisk marknad måste regeln om bästa möjliga utförande (bästa köpkurs/bästa säljkurs) gälla hela EU och baseras på marknadsnoteringar som är tillgängliga inom hela EU. En sammanställning av informationen borde medföra att "bästa pris" tillämpas på relevanta transaktioner. Eftersom det andra stora hindret för en sådan jämförelse, förekomsten av olika valutor, har undanröjts inom euroområdet genom införandet av den gemensamma valutan, finns det verkligen starka skäl för att sammanställa prisinformation på EU-nivå eller euroområdesnivå. En sådan sammanställning bör först och främst utföras av den privata sektorn och som därvid säkerställer att alla intresserade parter har fullständig tillgång till denna information. Offentliga myndigheter skulle kunna agera som katalysatorer genom att stödja gemensamma åtgärder inom den privata sektorn för att lösa eventuella samordningsproblem.

text: 15. ECB noterar vidare att direktivförslaget begränsar skyldigheterna som rör information före och efter handeln till transaktioner med aktier som är noterade på reglerade marknader och undantar exempelvis transaktioner med skuldinstrument som är noterade på reglerade marknader. I detta hänseende är det värt att notera att den nominella utestående summan av skuldinstrument noterade på reglerade marknader skulle kunna godtas för Eurosystemets kredittransaktioner vid slutet av år 2002 översteg börsvärdet för EU:s fondbörser. Med andra ord, direktivförslaget lämnar ett mycket betydande tillgångsslag utanför kraven på insyn före och efter handeln. Dessutom förklaras det varken i direktivförslaget eller i motiveringen vilka skälen är för detta begränsade genomförande av skyldigheten till insyn före och efter handeln. Däremot, i avsnitt II i motiveringen anges det att direktivförslaget innehåller ett effektivt system för insyn som försöker säkerställa att lämplig information om villkoren för de senast avslutade transaktionerna och aktuella affärsmöjligheter på alla marknadsplatser, handelssystem och andra transaktionskanaler blir tillgänglig för marknadsaktörerna inom hela EU(4). I linje med denna deklaration hänvisas det i artikel 23 i direktivförslaget i samband med insynsskyldigheterna till alla finansiella instrument som förtecknas i bilaga I. I artiklarna

text: och

text: begränsas emellertid oväntat kraven på insyn före och efter handeln till att avse aktier.

text: 16. ECB betonar att en tillämpning av de nya insynsreglerna på skuldinstrument likaväl som på aktier skulle innebära ett betydelsefullt bidrag till effektiviteten i prisbildningsprocessen för dessa värdepapper och till bevarandet av marknadsintegriteten. Vad gäller den första frågan, noterar ECB att en stor majoritet av tillgångar som är godtagbara för Eurosystemets kredittransaktioner är skuldinstrument noterade eller marknadsnoterade på en reglerad marknad. Det handlas emellertid ofta med dessa tillgångar på alternativa (t.ex. icke reglerade) plattformar. I sådana fall är den bästa källan för prisinformation kanske inte den reglerade marknaden där tillgången är noterad. Det är av stor vikt för Eurosystemet att definiera en källa för korrekta referenspriser för de godtagbara tillgångarna, eftersom värderingen av sådana tillgångar och tillämpningen av åtgärder för riskkontroll nästan helt och hållet grundas på marknadspriser. Därför är det viktigt för Eurosystemet att inte enbart den reglerade marknaden där tillgången är noterad, utan också de alternativa handelsplattformarna, där en betydande del av transaktionerna äger rum, omfattas av insynsskyldigheterna, så att en korrekt prisinformation säkerställs. Vilket även kommissionen noterar i motiveringen, så är nu MTF de huvudsakliga organiserade handelsplatserna för obligationshandel och redovisning, men bara för 1 % av volymen för aktiehandeln inom EU(5). En begränsning av insynsskyldigheterna före och efter handeln till att omfatta enbart aktier skulle därför innebära att det föreslagna insynssystemet endast skulle täcka MTF på ett mycket begränsat sätt. Detta ligger inte helt i linje med direktivförslagets mål. Dessutom är det allmänt erkänt att pristransparens är fördelaktigt för marknadsintegriteten. Om de som önskar handla har möjlighet att maximera sin information om aktuella köp- och säljkurser samt senast avslutade transaktioner inom ett stort antal system där det handlas med ett instrument, såsom det föreskrivs i standard 3 i Standarderna för alternativa handelssystem som utgivits av Europeiska värdepapperstillsynskommittén (EVTK), så kommer detta att stärka pristransparensen. Att begränsa tillämpningen av insynsreglerna till aktier skulle följaktligen hindra de myndigheter som har till uppgift att upptäcka marknadsmissbruk från att fullgöra sina uppgifter i förhållande till marknaderna för skuldinstrument.

text: 17. ECB noterar att enligt artikel 60 i direktivförslaget skall kommissionen, senast fyra år efter ikraftträdandet av direktivförslaget, rapportera till Europaparlamentet och rådet om den eventuella utvidgningen av tillämpningsområdet för bestämmelserna om krav på att före och efter handel lämna information, till att omfatta transaktioner med andra slags finansiella instrument än aktier. ECB rekommenderar emellertid att kommissionen på nytt överväger tillämpningsområdet för insynsreglerna och utvidgar dem till skuldinstrument eller till alla finansiella instrument som är noterade på reglerade marknader. Om detta inte är möjligt bör den tidsperiod som anges i

text: artikel 60

text: förkortas till två år.

text: 18. För det femte, reglerna om system för clearing och avveckling. ECB välkomnar kommissionens beslut att inte behandla regleringen av clearing och avveckling i direktivförslaget och instämmer i skälen för detta, såsom de uttrycks i avsnitt V.1 i motiveringen. Effektiva clearing- och avvecklingsförfaranden för värdepapperstransaktioner är definitvt avgörande för att värdepappersmarknaderna skall kunna fungera normalt, de penningpolitiska transaktionerna skall kunna genomföras smidigt och det finansiella systemet skall vara stabilt som helhet. Eftersom operatörer som erbjuder sådana tjänster är av betydelse för systemet och på grund av de komplexa tekniska och politiska överväganden som krävs bör regleringen av dessa klart avskilda marknadsfunktioner behandlas separat. Samtidigt kräver den nära förbindelsen mellan handel och efterhandel samordnad reglering. ECB rekommenderar därför kommissionen att så snart som möjligt fastställa ett lämpligt system för clearing och avveckling. ECB är mycket intresserad av den aktuella diskussionen om innehållet i ett gemenskapsprogram om infrastrukturen för efterhandeln och försäkrar kommissionen om sitt fulla stöd när det gäller att definiera huvudlinjerna i policyn till grund för ett förslag för agerandet.

text: 19. Mot bakgrund av de föregående övervägandena, inskränks i direktivförslaget behandlingen av clearing och avveckling till att klargöra rättigheterna för värdepappersföretag och aktörer på de reglerade marknaderna i form av tillträde och val av clearing- och avvecklingssystem som finns i andra medlemsstater. Enligt

text: artikel 32.1

text: skall medlemsstaterna säkerställa att värdepappersföretag från andra medlemsstater ges möjlighet till direkt eller indirekt tillträde inom deras respektive territorier till centrala motparters system för clearing och avveckling för att fullgöra transaktioner med finansiella instrument, och att tillträde till dessa system ges enligt samma öppet redovisade objektiva och affärsmässiga kriterier som de som gäller för nationella aktörer. I synnerhet får inte medlemsstaterna begränsa utnyttjandet av systemen till clearing och avveckling av transaktioner med finansiella instrument som genomförts på en reglerad marknad eller en MTF inom deras respektive territorier. På samma sätt skall medlemsstaterna, enligt

text: artikel 32.2

text: , säkerställa att de reglerade marknaderna inom deras respektive territorier ger dem som direkt, indirekt och på distans är aktörer rättigheten att välja system för avveckling av transaktioner med finansiella instrument som genomförts på den reglerade marknaden i fråga. ECB stödjer inställningen att alla värdepappersföretag skall ha lika möjligheter att delta eller att ha tillträde till reglerade marknader i hela gemenskapen och ECB delar uppfattningen att oavsett på vilket sätt transaktionerna för närvarande är organiserade i medlemsstaterna, så är det viktigt att undanröja tekniska och juridiska inskränkningar avseende tillträde direkt, indirekt och på distans till reglerade marknader. ECB delar även uppfattningen att det, för att underlätta fullgörandet av gränsöverskridande transaktioner, är lämpligt att ge värdepappersföretag, även de som driver MTF, tillträde till system för clearing och avveckling i hela gemenskapen, oavsett om transaktionerna har avslutats genom reglerade marknader i den berörda medlemsstaten. Vad gäller tillträde och val av centrala motparter, så har ECB redan tillkännagivit sin inställning när det gäller behovet av öppet tillträde för att säkerställa lika konkurrensvillkor för tillhandahållare av tjänster.

text: 20. ECB delar kommissionens uppfattning att värdepappersföretag som önskar delta direkt i avvecklingssystem i partnerländer skall vara skyldiga att uppfylla de tillämpliga operativa och kommersiella kraven för medlemskap och måste vidta de försiktighetsåtgärder som krävs för att finansmarknaderna skall kunna fortsätta att fungera smidigt och under ordnade former, vilket föreskrivs i skäl 35. ECB tolkar det så att termen "försiktighetsåtgärder" inte syftar på systemtillhandahållarens interna risk- och kontrollåtgärder, utan på åtgärder som genomförs av offentliga myndigheter som har ansvar för att finansmarknaderna fungerar under ordnade former. Detta bör därför återspeglas i direktivförslagets ordalydelse genom att inte enbart försiktighetsåtgärder utan även tillsyn inkluderas, eftersom finansmarknadernas möjlighet att fungera smidigt och under ordnade former också kan säkerställas genom andra tillsynsåtgärder som kanske redan finns i medlemsstaterna.

text: 21. Rättigheten för aktörer på en reglerad marknad att välja system för avveckling av transaktioner med finansiella instrument som genomförts på den reglerade marknaden i fråga förutsätter, enligt

text: artikel 32.2

text: , bl.a. att "den behöriga myndighet som ansvarar för tillsynen över den reglerade marknaden har tillstyrkt att utnyttjande av en annan clearingorganisation än den som valts av den reglerade marknaden ger tekniska förutsättningar för att transaktioner som inletts på marknaden i fråga skall kunna ske på ett sätt som gör det möjligt för finansmarknaderna att fungera friktionsfritt och korrekt". I linje med den föregående kommentaren skall det noteras att behörigheten att säkerställa att finansmarknaderna fungerar friktionsfritt och korrekt kanske tillkommer andra myndigheter än marknadens, såsom myndigheter med särskild behörighet för clearing och/eller avveckling av (den reglerade marknadens) värdepapperstransaktioner i enlighet med regleringen i varje medlemsstat. Ordalydelsen i

text: artikel 32

text: bör beakta sådana myndigheter och eventuellt samordna deras respektive roller. Därutöver skulle det vara tillrådligt att föreskriva minimikrav avseende harmoniering, i stället för att göra rättigheten att välja beroende av särskild tillstyrkan av behörig/a myndighet/er. I det avseendet vore det önskvärt att erkänna centralbankernas intresse av och/eller behörighet avseende en väl fungerande värdepappersclearing och avveckling. ECB tolkar det så att kommissionen, när den ber EVTK om råd, även kommer att bemyndiga EVTK att rådgöra med centralbankerna om genomförandebestämmelser enligt

text: artikel 32.4

text: 22. ECB tolkar det så att

text: artikel 32.4

text: syftar till att uppställa objektiva kriterier för de behöriga myndigheternas bedömning av valet av ett visst system av aktörer direkt eller på distans på en inhemsk reglerad marknad. Det är av största vikt att säkerställa att aktörerna inte uppfattar de behöriga myndigheterna som diskriminerande till förmån för inhemska system i de fall då myndigheterna inte tillstyrker ett visst val, förutsatt att deras beslut är grundat på objektiva och harmonierade kriterier. Så snart som de berörda beslutsfattande organen har godkänt rekommendationerna av ECBS-EVTK, kan dessa fungera som riktlinjer för de nationella centralbankerna och andra behöriga myndigheter.

text: 23. För det sjätte, utbyte av information och rapporteringskrav. ECB välkomnar

text: artikel 54.6

text: som undanröjer alla eventuella juridiska hinder för informationsutbyte mellan behöriga myndigheter och ECBS, inklusive de nationella centralbankerna och ECB, i samband med att dessa fullgör sina respektive uppdrag. Finansmarknaderna inom EU integreras allt mer och det krävs definitivt ökade insatser inom euroområdet för att öka samarbetet och utbytet av relevant information på ett snabbt och effektivt sätt. Detta bör särskilt inbegripa berörda multinationella och multisektoriella tillsynsmyndigheter, likaväl som de nationella centralbankerna.

text: 24. ECB noterar slutligen att enligt artikel 56 i direktivförslaget får värdmedlemsstaten, för statistiska ändamål, kräva att alla filialer inom landets territorium skall lämna periodiska rapporter om filialernas verksamhet. ECB skulle vilja betona att en undergrupp av värdepappersföretag och filialer ingår i ECB:s referenspopulation som skall uppfylla ECB:s rapporteringskrav i fråga om statistiska uppgifter, enligt definitionen i

text: artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998

text: om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter(6). I syfte att minimera rapporteringsbördan rekommenderar ECB att myndigheterna kontrollerar de statistiska uppgifter som redan är tillgängliga och genomför eventuella ytterligare krav på insamling av statistik enligt artikel 56 i direktivförslaget. Om information insamlas enligt denna artikel välkomnar ECB också ett informationsutbyte.

text: 25. Detta yttrande skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

text: Utfärdat i Frankfurt am Main den 12 juni 2003.

text: Willem F. Duisenberg

text: ECB:s ordförande

text: (1) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27.

text: (2) EGT L 310, 11.12.2000, s. 1, ändrad genom riktlinje ECB/2002/2 av den 7 mars 2002 (EGT L 185, 15.7.2002, s. 1).

text: (3) EGT L 141, 11.6.1993, s. 1, senast ändrad genom

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG

text: (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).

text: (4) Se motiveringen, s. 13.

text: (5) Se stycket Den senaste utvecklingen inom handeln med finansiella tjänster inom EU, på sidan 8 i motiveringen.

text: (6) EGT L 318, 27.11.1998, s. 8.


text: EGT L 189, 3.7.1998, s. 42. 2 Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160). 3 Reformerade bank- och finansieringsrörelseregler (Ds 2002:5).

text: EGT L 126, 20.3.2000, s. 1. 5 EGT L 135, 31.5.1994, s. 5. 6 EGT L 166, 11.6.1998, s. 45. 7 EGT L 275, 27.10.2000, s. 39. 8 EGT L 166, 28.6.1991, s. 77.

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 20 juni 2003 på begäran av det svenska finansdepartementet över ett lagförslag om reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse (CON/2003/10)

text: EUROPEISKA CENTRALBANKENS YTTRANDE av den 20 juni 2003 på begäran av det svenska finansdepartementet över ett lagförslag om reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse (

text: 1. Den 26 februari 2003 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från finansdepartementet om yttrande över lagrådsremissen avseende reformerade regler om bank- och finansieringsrörelse (förslaget).

text: 2. ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundar sig på andra strecksatsen artikel 105.4 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och artikel 2.1 femte och sjätte strecksatserna av

text: rådets beslut 98/415/EG av den 29 juni 1998

text: om nationella myndigheters samråd med Europeiska centralbanken rörande förslag till rättsregler eftersom lagförslaget reglerar betalnings- och avvecklingssystem samt innehåller regler om finansiella institut med betydelse för stabiliteten i de finansiella företagen och på marknaden. I enlighet med första meningen i artikel 17.5 i ECB:s arbetsordning har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: Reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse

text: 3. Reformen av den svenska banklagstiftningen påbörjades efter bankkrisen i början av 1990-talet då regeringen tillsatte en utredning som fick i uppdrag att utreda behovet av ändringar i det regelverk som styr banker och kreditmarknadsföretag. Utredningen tog namnet Banklagskommittén. I sitt huvudbetänkande presenterade kommittén förslag till genomgripande förnyelse av lagstiftningen för banker och kreditmarknadsföretag. Förslagen har därefter bearbetats i en departementspromemoria som utgör grunden för det nu aktuella lagförslaget. Enligt lagförslaget nödvändiggör risken för allvarliga störningar i betalningssystemet och kreditförsörjningen – som skulle få omfattande samhällsekonomiska kostnader som följder – en reglering av banker och andra kreditinstitut. Målet för regleringen är att skapa ett stabilt finansiellt system, både vad gäller förmågan att klara av problem i individuella institutioner och samhällsekonomiska störningar, med goda förutsättningar för konkurrens och hög effektivitet. Lagförslaget hänvisar till det finansiella systemets tre huvuduppgifter: (i) att omfördela sparande till dem som behöver ökade kapitalresurser för konsumtion eller investeringar, (ii) att omfördela och minska risker samt (iii) att förmedla betalningar på ett effektivt sätt. Enligt förslaget skall särskilt en väl fungerande finanssektor säkerställa att risken för störningar i betalningssystemen minimeras. Ett av skälen till detta synsätt är att risken för systemstörningar är större vad gäller betalningsförmedlingsfunktionen än vad som gäller för det finansiella systemets andra huvuduppgifter. Marknadsstrukturen och finansieringsverksamhetens utveckling, inklusive möjligheten att erhålla kapital via värdepappersmarknaderna, innebär att risken för att en kris skall uppkomma när det gäller tillgången till kapital är mindre än risken för en kris i betalningssystemen – skälet härför är att betalningssystemen är beroende av ett ganska litet antal aktörer. Även om det inte har varit förbehållet bankerna i lag att bedriva betalningsförmedling, har bankernas lagstadgade monopol på inlåning inneburit att de i praktiken fått en dominerande ställning i betalningsväsendet. Allt eftersom koncentrationen har ökat i banksektorn, har betalningsväsendets funktionsförmåga blivit beroende av allt färre institut vilket medfört att systemrisken har ökat. För att värna betalningssystemet ägnar lagförslaget särskild uppmärksamhet åt betalningsförmedlare som tar emot kortfristiga medel och som samtidigt ingår i generella betalsystem som är öppna för ett stort antal betalare och betalningsmottagare.

text: 4. Mot denna bakgrund föreslås en ny definition av bankrörelse. Denna skiljer sig från den nu gällande definitionen av bankrörelse som är inriktad på inlåning på konto där behållningen är nominellt bestämd och tillgänglig för insättaren med kort varsel. Istället skall enligt lagförslaget fokus skiftas till ett ökat skydd av betalningsförmedling av företag som är både mottagare av medel som är tillgängliga för fordringsägaren med kort varsel samt betalningsförmedlare via generella betalsystem. Den föreslagna definitionen avviker även från definitionen av kreditinstitut i gemenskapslagstiftningen vilket diskuteras i punkterna 11-14 nedan.

text: 5. Enligt lagförslaget bör varken värnet om betalningssystemet eller skyddet för konsumenterna motivera att bankerna förbehålls rätten att ta emot inlåning. Enligt förslaget bör valmöjligheterna och konkurrensen kunna öka om bankernas inlåningsmonopol avskaffas. Det föreslås därför att bankernas ensamrätt att ta emot inlåning avskaffas. Detta förslag kommenteras i punkterna 15-17 nedan.

text: 6. I lagförslaget konstateras det att behovet av att reglera kreditförsörjningen är svagare än behovet av reglering avseende betalningsförmedlingen. Det är samtidigt svårt att avgränsa de mest skyddsvärda finansieringsformerna. Mot denna bakgrund rekommenderar lagförslaget en ny definition av finansieringsrörelse, vilken knyter an till EG-rättens definition av kreditinstitut. Definitionen av finansieringsrörelse omfattar näringsverksamhet som tar emot återbetalningspliktiga medel från allmänheten samt lämnar kredit. Denna aspekt av lagförslaget diskuteras i punkterna 18 och 19 nedan.

text: 7. I lagförslaget föreslås vidare att reformerade rörelseregler införs för banker och kreditmarknadsföretag, inklusive regler om soliditet och likviditet, riskhantering samt genomlysning. Ett kreditinstituts rörelse skall drivas på ett sådant sätt att dess förmåga att fullgöra sina förpliktelser inte äventyras och ett institut skall därför identifiera, mäta, styra och ha kontroll över de risker som är förknippade med dess rörelse. Rörelsen skall bedrivas och organiseras på ett sådant sätt att institutets ställning kan överblickas samt även i övrigt vara sund. Dessa nya förslag, samt Finansinspektionens uppgifter i samband därmed, kommenteras i punkterna 20-21 nedan.

text: 8. I lagförslaget behandlas även allmänna frågor avseende Finansinspektionens tillsyn över finanssektorn samt dess kontroll- och ingripandemöjligheter. Lagförslaget ställer fler ingripandemöjligheter till Finansinspektionens förfogande och dessa diskuteras nedan i punkt 22.

text: 9. Huvuddelen av reformen återfinns i förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse. Därutöver föreslås en ny lag om inlåningsverksamhet. Lagförslaget innebär även ett flertal ändringar av andra svenska lagar med betydelse för bank- och finansväsendet bl.a. lagen (1988:1385) om Sveriges Riksbank, konsumentkreditlagen (1992:830), lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt, lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag, marknadsföringslagen (1995:450), lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden och lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar. Många av dessa lagändringar är av lagstiftningsteknisk natur (såsom exempelvis de nya hänvisningarna i lagen om Sveriges riksbank) som blir följden av införandet av förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse samt upphävandet av den nu gällande bankrörelselagen (1987:617) och lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet och kommenteras inte separat.

text: 10. Lagförslaget berör flera existerande EU-direktiv. Förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse samt förslaget till lag om inlåningsverksamhet skall bl.a. reflektera bestämmelser i sådana EU-direktiv. Den föreslagna nya definitionen av bankrörelse måste exempelvis ses mot bakgrund av bestämmelserna i

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG av den 20 mars 2000

text: om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (det konsoliderade bankdirektivet). Andra relevanta rättsakter är

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 94/19/EG av den 30 maj 1994

text: om system för garanti av insättningar (direktivet om insättningsgaranti),

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/26/EG av den 19 maj 1998

text: om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper (direktivet om slutgiltig avveckling) samt

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/46/EG av den 18 september 2000

text: om rätten att starta och driva affärsverksamhet i institut för elektroniska pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet (direktivet om elektroniska pengar). Även

text: rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991

text: om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar är av betydelse för de nya reglerna avseende inlåning av företag som inte står under Finansinspektionens tillsyn.

text: Definitionen av bankrörelse

text: 11. Enligt förslaget införs en ny definition av bankrörelse som innefattar både betalningsförmedling via generella betalsystem och mottagande av medel som är tillgängliga för fordringsägaren med mindre än 30 dagars varsel. Bakom denna nya definition ligger bl.a. målsättningen att fokusera på den del som enligt analysen i lagförslaget är viktigast ur systemsynpunkt, nämligen betalningssystem som är öppna för ett stort antal betalare och betalningsmottagare. Den föreslagna definitionen av bankrörelse avviker från gemenskapslagstiftningen och definitionen av kreditinstitut i det konsoliderade bankdirektivet. Definitionen av kreditinstitut finns i artikel 1 i det konsoliderade bankdirektivet och avser företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel och att bevilja krediter för egen räkning. Som anges i förslaget avviker även den i dag gällande svenska definitionen av bank från definitionen av kreditinstitut enligt det konsoliderade bankdirektivet. Enligt 1 kap. 2 § i den nu gällande svenska bankrörelselagen (1987:617) avses med bankrörelse verksamhet i vilken ingår inlåning på konto om behållningen är nominellt bestämd och tillgänglig för insättaren med kort varsel. Att bevilja krediter, som är en del av definitionen av kreditinstitut enligt bankdirektivet, är således inte något krav för att bedriva bankrörelse enligt svensk lag, varken enligt gällande lagstiftning eller enligt förslaget. Enligt gällande lag regleras i stället de institut som inte uppfyller kriterierna för banker och som driver finansieringsverksamhet av lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet. Av förslaget framgår att alla svenska företag som har sådan verksamhet som bedrivs av kreditinstitut, enligt definitionen i det konsoliderade bankdirektivet, sålunda för närvarande omfattas av svenska regler som uppfyller kraven enligt bankdirektivet. Enligt förslaget kommer dessa förhållanden inte att ändras när bankrörelselagen och lagen om finansieringsverksamhet upphävs och den föreslagna nya lagen om bank- och finansieringsrörelse antas med den nya definitionen av bankrörelse.

text: 12. Effekterna av den föreslagna svenska definitionen av bankrörelse diskuteras nedan mot bakgrund av hur termen kreditinstitut används i gemenskapslagstiftningen, inbegripet i ECB:s rättsakter. ECB har särskilt beaktat den föreslagna definitionen vad gäller (a) behovet av att ytterligare integrera finansmarknaderna inom EU samt (b) Eurosystemets penningpolitiska transaktioner, insamlingen av monetär statistik och Europeiska centralbankssystemets (ECBS) behörighet avseende betalningssystem.

text: 13. Det finns inget rättsligt krav på att definitionen av kreditinstitut i det konsoliderade bankdirektivet skall återges på exakt samma sätt i nationell lagstiftning och det förekommer också skillnader medlemsstaterna emellan. Sådana skillnader kan dock försvåra målsättningen att skapa en fullt ut integrerad inre marknad för finansiella tjänster. Omfattande och innovativa nationella reformer, som det svenska lagförslaget, kan vara av betydelse även för funktionen och utvecklingen av finansmarknaderna på andra håll i EU. Därför torde samtliga medlemsstater ha ett gemensamt intresse av den typ av omfattande reformer som nu presenteras i det aktuella lagförslaget. ECB anser att det i samband med ändringar av nationell lagstiftning på finansrättens område är angeläget att i möjligaste mån främja integrationen på EU:s finansmarknader. I detta samband noterar ECB att hänvisning till kreditinstitut enligt nu gällande definition sannolikt kommer att förekomma även i framtida gemenskapslagstiftning, vilket komplicerar analysen av effekterna av att ha en divergerande definition på nationell nivå. Denna frågeställning har även framförts av andra parter vid tidigare samråd och kommenteras i lagförslaget, där det noteras att det kan finnas svenska enheter som motsvarar den föreslagna nya definitionen av bankrörelse utan att syssla med kreditgivning. I detta sammanhang vill ECB understryka vikten av likvärdiga konkurrensvillkor i olika EU-länder.

text: 14. Även i ECB:s rättsakter används termen kreditinstitut i enlighet med definitionen i det konsoliderade bankdirektivet, och med denna term följer vissa rättigheter och skyldigheter för de institut som omfattas av definitionen. Frågan om vilka institut som i en viss medlemsstat anses vara kreditinstitut är av särskild betydelse för ECB när det gäller Eurosystemets penningpolitiska transaktioner och när det gäller att insamla monetär statistik. För de länder som antagit euron är det särskilt viktigt att ett kreditinstituts status kan fastställas när det gäller användningen av de stående faciliteterna som används som instrument för euroområdets penningpolitik samt för att säkerställa att reglerna tillämpas konsekvent i hela euroområdet. Dessa institut måste dessutom uppfylla Eurosystemets regler i fråga om kassakrav och rapportering av statistiska uppgifter till ECB avseende penningmängds- och bankstatistik. Frågan om ett instituts status som kreditinstitut är även av stor betydelse när det gäller deltagandet i betalningssystemen inom EU. Det konsoliderade bankdirektivet och direktivet om slutgiltig avveckling utgör i detta sammanhang en rättslig ram som skall garantera ett endast kreditinstitut som omfattas av behöriga myndigheters tillsyn deltar i betalningssystem som åtnjuter skydd avseende slutgiltighet enligt det senare direktivet. Följaktligen får endast företag som motsvarar definitionen av deltagare enligt direktivet om slutgiltig avveckling (kreditinstitut) delta i de betalningssystem som omfattas av direktivet, vilket även omfattar centralbankernas TARGET-system. Divergerande nationella definitioner försvårar tillämpningen av dessa gemensamma regler för hela Eurosystemet (och, när det gäller TARGET, för hela ECBS) även om ECB kan ta hänsyn till nationella olikheter när den utformar sitt regelverk och, när det gäller ECB:s riktlinjer, vid genomförandet.

text: Avskaffandet av bankernas ensamrätt att ta emot inlåning

text: 15. Genom lagförslaget avskaffas även bankernas inlåningsmonopol. Målsättningen är att öka konkurrensen på inlåningens område och att öka konsumenternas valmöjligheter genom att ge dem tillgång till nya former av inlåning. Detta uppnås dels genom att andra aktörer än banker tillåts ta emot inlåning och dels genom att säkerställa att hushållen även framledes har tillgång till former av inlåning där inlåningen skyddas av den befintliga lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. Genom den föreslagna avskaffningen av bankernas inlåningsmonopol kommer även kreditmarknadsföretag att tillåtas ta emot inlåning och denna inlåning skall enligt förslaget omfattas av inlåningsgarantin. Dessutom föreslås även att företag som inte omfattas av lagen om insättningsgaranti får rätt att ta emot inlåning från allmänheten. Förslaget utsträcks således till att gälla även icke-finansiella företag som inte står under Finansinspektionens tillsyn och vars inlåning inte omfattas av insättningsgarantin. I stället föreslås en ny lag om inlåningsverksamhet där särskilda krav uppställs för sistnämnda företag och deras inlåning. Kraven som uppställs avser de associationsformer som får ta emot inlåning som inte omfattas av insättningsgarantin (aktiebolag och ekonomiska föreningar), det bundna egna kapitalet (minst tio miljoner kronor för aktiebolag respektive minst fem miljoner kronor för ekonomiska föreningar), ägarförhållandena samt revision. I lagförslaget införs även en beloppsbegränsning på 50 000 kronor per konsument samt en omfattande informationsplikt enligt vilken det tydligt skall anges att mottagna medel inte omfattas av insättningsgarantin. Andra krav omfattar presentationen av inlåningen i årsbokslutet samt möjligheter för Finansinspektionen att ingripa vid åsidosättande av tillämpliga regler. Slutligen kommer alla företag som driver inlåningsverksamhet att omfattas av svenska bestämmelser avseende förhindrandet av penningtvätt.

text: 16. Med beaktande av dessa särskilda krav och den roll som tilldelas Finansinspektionen bör de föreslagna nya reglerna för inlåning (som inte omfattas av insättningsgarantin) inte medföra några systemrisker. I detta sammanhang vill ECB understryka vikten av att allmänheten i tillräcklig utsträckning informeras om att de berörda företagen inte står under tillsyn och att inlåningen inte är garanterad. Det är av mycket stor betydelse att de krav på informationsplikt som framgår av § 7 i lagen om inlåningsverksamhet tillämpas på ett effektivt sätt. Denna information måste förmedlas på ett tydligt sätt till allmänheten eftersom det är viktigt att insättarna är fullt medvetna om att dessa företag inte står under Finansinspektionens tillsyn (och att insättarna därför själva måste undersöka företagets ekonomiska ställning). Detta får särskild betydelse om ett av de företag som inte står under tillsyn får problem, då en felaktig uppfattning om tillsynen över dessa företag skulle kunna få negativa följdkonsekvenser för det finansiella systemet.

text: 17. ECB skulle också vilja påpeka att förslaget till lag om inlåningsverksamhet bör gälla uteslutande inlåning som har funktionen av att representera ett värde (store of value) och inte avser inlåning som har funktionen av betalningsmedel (means of payment). Inlåning av organisationer som inte är kreditinstitut under tillsyn bör inte fungera som elektroniskt sparade betalningsmedel då detta kan leda till att den nya inlåningsformen karaktäriseras som elektroniska pengar som omfattas av direktivet om elektroniska pengar.

text: Finansieringsverksamhet

text: 18. Behovet av att reglera finansieringsverksamhet har ansetts mindre viktigt än behovet att reglera betalningsförmedling. När det gäller kreditförsörjningen tar förslaget sin utgångspunkt i gemenskapsrättens definition av kreditinstitut (inlåning från allmänheten och kreditgivning för egen räkning) och föreslår en ny definition av finansieringsverksamhet. Den föreslagna definitionen omfattar rörelser som (i) tar emot återbetalningspliktiga medel från allmänheten, direkt eller indirekt via ett företag med vilket det finns ett nära samband, och (ii) lämnar kredit, ställer garanti för kredit eller i finansieringssyfte förvärvar fordringar eller upplåter lös egendom till nyttjande. Finansieringsverksamhet får som huvudregel drivas endast efter tillstånd av Finansinspektionen och skall stå under dess tillsyn, även om vissa undantag föreslås. En förändring i förhållande till vad som gäller i dag är att endast kreditgivare som lånar upp medel från allmänheten kommer att omfattas av definitionen och stå under Finansinspektionens tillsyn. Andra aktörer som tar emot inlåning (som inte omfattas av definitionen av finansieringsverksamhet) kommer att omfattas av lagen om åtgärder mot penningtvätt vilket välkomnas av ECB.

text: 19. ECB delar uppfattningen att det är företag som tar emot inlåning och deltar i generella betalningssystem som kräver mest uppmärksamhet ur systemrisksynpunkt. Med beaktande av de föreslagna nya bestämmelserna där inlåningsverksamheten utvidgas till att omfatta banker och kreditinstitut som deltar i generella betalningssystem, vill ECB understryka vikten av att tillsynsresurserna koncentreras på de finansiella institutioner som är mest relevanta vad gäller systemrisk. Eftersom Finansinspektionens uppgifter ökar måste tillräckliga resurser även fortsättningsvis ställas till förfogande för att säkerställa att dess huvuduppgifter avseende finansiell stabilitet kan fullgöras. Det måste också påpekas att, som ytterligare säkerhetsåtgärd, tillsynen över betalningssystemen är en uppgift som enligt fördraget åligger centralbankerna och att ett fortsatt nära samarbete mellan Finansinspektionen och Riksbanken förblir av stor betydelse.

text: Rörelseregler för banker och kreditmarknadsföretag

text: 20. Förslaget innehåller gemensamma nya regler för banker och kreditmarknadsföretag. ECB noterar särskilt de nya förslagen rörande soliditet, likviditet, riskhantering och genomlysning. Lagförslagets målsättning är att skapa ett regelverk där kreditinstituts rörelse skall bedrivas på ett sätt som bl.a. säkerställer förmågan att fullgöra sina förpliktelser och kontrollera sina risker.

text: 21. Med beaktande av bl.a. Finansinspektionens roll enligt kapitel 13 - 17 i förslaget till lag om bankoch finansieringsrörelse samt Finansinspektionens möjligheter att ge ut mer detaljerade regler, välkomnar ECB de föreslagna tillsynsreglerna för banker. Därutöver noterar ECB att Sveriges riksbank vid tidigare samråd om lagförslaget har anfört att soliditet visserligen är betydelsefullt men att den kortfristiga likviditetskontrollen bör betonas starkare, bl.a. mot bakgrund av risken för moral hazard till följd av Riksbankens uppgift som lender of last resort. I denna specifika fråga noterar ECB att den svenska regeringen, såsom framgår av förslaget, delar denna uppfattning, vilket välkomnas av ECB.

text: Tillsyn

text: 22. Enligt lagförslaget kommer Finansinspektionens ingripandemöjligheter i samband med tillståndsgivning och tillsynen över kreditinstitut att utökas. I förslaget redovisas viss kritik avseende det nuvarande sanktionssystemet som enligt denna redogörelse inte gett Finansinspektionen tillräckliga möjligheter att ingripa på ett ändamålsenligt sätt. Möjligheten att återkalla en banks oktroj eller ett kreditmarknadsföretags tillstånd används aldrig i praktiken eftersom detta i regel anses som ett allt för långtgående ingripande. Det framtida systemet bör göra det möjligt för Finansinspektionen att inrikta sin tillsynsverksamhet på ur systemskyddssynpunkt allvarligare överträdelser. Finansinspektionen bör få större utrymme än i dag att bedöma vilken åtgärd som är lämplig i en viss situation samt få fler medel till sitt förfogande vid ingripande. Ett nytt, mer flexibelt, system av ingripanden och sanktioner än det nuvarande föreslås i förslaget. Finansinspektionen kan bl.a. ingripa genom att utfärda föreläggande att vidta åtgärd inom viss tid, genom förbud att verkställa beslut eller genom anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig kan kreditinstitutets tillstånd återkallas. Finansinspektionen får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om institutet gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot institutet och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. ECB välkomnar förslagen att förse Finansinspektionen med en uppsättning ingripandemöjligheter som är bättre lämpade att säkerställa en effektiv tillsyn.

text: 23. ECB bekräftar att den inte har någon invändning mot att behöriga nationella myndigheter offentliggör detta yttrande om de så önskar. Detta yttrande kommer att offentliggöras på ECB:s webbplats sex månader efter det att det antagits. Utfärdat i Frankfurt am Main den 20 juni 2003. ECB:s ordförande [Namnteckning] Willem F. DUISENBERG