text: Esma • CS 60747 - 103 rue de Grenelle • 75345 Paris Cedex 07 • Frankrike • Tel. +33 (0) 1 58 36 43 21 • www.esma.europa.eu 1 10-06-2013 |

text: Datum: 10-06-2013

text: I. Omfattning _______________________________________ Error! Bookmark not defined. II. Syfte __________________________________________________________________ 3 III. Efterlevnad och rapporteringsskyldigheter ________________________________________ 3 IV. Riktlinjer och rekommendationer för att göra enhetliga, effektiva och ändamålsenliga bedömningar av samverkansöverenskommelser ________________________________________________ 4

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010

text: om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr

text: och om upphävande av

text: kommissionens beslut 2009/77/EG

amnesord:
Guidelines and Technical standards
Post Trading

sprak: sv

text: Riktlinjer och rekommendationer Riktlinjer och rekommendationer

text: I. Omfattning

text: Vem?

text: 1. Dessa riktlinjer och rekommendationer gäller för nationella behöriga myndigheter.

text: Vad?

text: 2. Riktlinjerna och rekommendationerna anger vad de nationella behöriga myndigheterna bör analysera vid bedömningen av en samverkansöverenskommelse och därmed vilka aspekter av samverkansöverenskommelsen som relevanta centrala motparter behöver fästa uppmärksamheten på.

text: 3. Riktlinjerna och rekommendationerna inför inte några nya krav på centrala motparter utöver de som anges i förordningen om Europas marknadsinfrastrukturer eller de tekniska standarderna. De anger däremot hur dessa krav bör uppfyllas för att samverkansöverenskommelserna ska bli robusta och stabila.

text: 4. Riktlinjerna och rekommendationerna fokuserar på de risker som kan uppstå ur samverkansöverenskommelser och beskriver de områden som de centrala motparterna bör inrikta sig på och som de nationella behöriga myndigheterna bör kontrollera för att minska dessa risker.

text: När?

text: 5. Dessa riktlinjer och rekommendationer gäller från 10-06-2013.

text: II. Syfte

text: 6. Syftet med dessa riktlinjer och rekommendationer är att förbättra stringensen och enhetligheten i de standarder som tillämpas vid bedömningen av samverkansöverenskommelser.

text: Riktlinjernas status

text: 7. Detta dokument innehåller allmänna riktlinjer och rekommendationer samt detaljerade riktlinjer och rekommendationer. Båda typerna är riktlinjer och rekommendationer som har

text: utfärdats i enlighet med artikel 16 i Esmaförordningen ( ). I enlighet med artikel 16.3 i Esmaförordningen måste de nationella behöriga myndigheterna göra allt för att följa riktlinjer och rekommendationer.

text: 8. Nationella behöriga myndigheter som omfattas av riktlinjerna och rekommendationerna bör införliva dem med sin tillsynspraxis.

text: Rapporteringskrav

text: 9. Nationella behöriga myndigheter som omfattas av dessa riktlinjer och rekommendationer måste meddela Esma via e-post till post-trading@esma.europa.eu om de följer eller har för avsikt att följa riktlinjerna och rekommendationerna, och motivera eventuella brister i efterlevnaden senast två månader efter den dag då Esma offentliggör dem. En nationell behörig myndighet som inte svarar inom denna tidsfrist anses inte efterleva riktlinjerna och rekommendationerna. En mall för meddelanden finns på Esmas webbplats.

text: 10. Med hänsyn till kraven på centrala motparter som ingår en samverkansöverenskommelse enligt artiklarna 51, 52 och 53 i förordningen anser Esma att de nationella behöriga myndigheterna när de granskar förslag till samverkan i enlighet med artikel 54 i förordningen bör bedöma ansökningarna utifrån kriterierna i riktlinjerna och rekommendationerna nedan.

text: RIKTLINJE OCH REKOMMENDATION ETT: LEGAL RISK

text: (artikel 52.1

text: a

text: och

text: b

text: i förordning (EU) nr 648/2012)

text: Allmän riktlinje och rekommendation 1

text: Den nationella behöriga myndigheten bör bedöma om samverkansöverenskommelsen är tydligt definierad, transparent, giltig och genomförbar i alla relevanta jurisdiktioner, liksom att en central motpart har infört ett ramverk för att bedöma dessa faktorer, innan en samverkansöverenskommelse ingås och regelbundet därefter.

text: Detaljerade riktlinjer och rekommendationer

text: a) Dokumentation

text: Vid tillämpning av allmän riktlinje och rekommendation 1 bör de nationella behöriga myndigheterna åtminstone ta hänsyn till om dokumentationen

text: i. tydligt och i en bindande form utvisar de rättigheter och skyldigheter som de centrala motparterna har enligt samverkansöverenskommelsen, ii. är förenlig med den centrala motpartens processer för riskreducering, iii. skapar en process för regelbunden översyn av dokumentationen som säkerställer att dokumentationen är lämplig och fastställer vilket ansvar de centrala motparterna har för detta, iv. inrättar en process för att konsultera riskkommittén och clearingmedlemmarna om inrättandet eller förändringar av samverkansöverenskommelsen förväntas ha en väsentlig inverkan på de risker som den centrala motparten utsätts för, och att informera clearingmedlemmarna om inrättandet eller förändringar av samverkansöverenskommelsen kan påverka deras verksamhet, v. tydligt beskriver processen och de personer som ansvarar för att övervaka och säkerställa att samverkansöverenskommelsen fungerar, vi. tydligt anger processer för lösning av tvister med anledning av samverkansöverenskommelsen och vii. tydligt anger villkoren och förfarandet för att säga upp samverkansöverenskommelsen.

text: b) Legal analys

text: i. den centrala motparten med hög tillförlitlighet har bedömt att nettningsarrangemangen mellan de samverkande centrala motparterna är giltiga och genomförbara, ii. den centrala motparten med hög tillförlitlighet har bedömt att dess regler och förfaranden rörande tidpunkten för införande av överföringsuppdrag i sina system och tidpunkten för oåterkallelighet har fastställts i enlighet med

text: artikel 52.1 i förordningen

text: , iii. den centrala motparten med hög tillförlitlighet har bedömt möjligheterna att legala frågor av gränsöverskridande karaktär uppkommer som en följd av dess deltagande i samverkansöverenskommelsen, särskilt med avseende på dess förfaranden för att hantera obestånd och genomförbarheten i deras säkerhetsarrangemang, iv. den centrala motparten med hög tillförlitlighet har bedömt att dess förfaranden för hantering av den samverkande centrala motpartens obestånd är giltiga och genomförbara och om v. den centrala motparten har hög tillförlitlighet avseende genomförbarheten av dess regler för hantering av obestånd på samverkande centrala motparter och avseende genomförbarheten av dess samverkansförfaranden.

text: RIKTLINJE OCH REKOMMENDATION TVÅ: ÖPPET OCH RÄTTVIST TILLTRÄDE

text: (artikel

text: och

text: i förordning (EU) nr 648/2012)

text: Allmän riktlinje och rekommendation 2

text: Den nationella behöriga myndigheten bör se till att samverkansöverenskommelsen säkerställer icke-diskriminerande tillträde och att ingåendet av en samverkansöverenskommelse endast avvisas eller begränsas för att kontrollera eventuella risker.

text: a) Dokumentation

text: Vid tillämpning av allmän riktlinje och rekommendation 2 bör de nationella behöriga myndigheterna åtminstone ta hänsyn till att dokumentationen som styr samverkansöverenskommelsen

text: i. inte innehåller någon bestämmelse som begränsar eller skapar hinder för inrättandet eller en framtida utvidgning av samverkansöverenskommelsen till att omfatta andra centrala motparter av andra skäl än för att kontrollera fastställda risker och ii. inte på ett otillbörligt sätt begränsar uppsägning av samverkansöverenskommelsen om en av de samverkande centrala motparterna anser det nödvändigt att avsluta den för att kontrollera fastställda risker. Under sådana omständigheter måste den centrala motpart som beslutar att säga upp samverkansöverenskommelsen för den nationella behöriga myndigheten uppge godtagbara skäl till uppsägningen och där så är lämpligt ge clearingmedlemmar, handelsplattformar som betjänas av den centrala motparten och i förekommande fall andra samverkande centrala motparter så långt varsel som möjligt.

text: RIKTLINJE OCH REKOMMENDATION TRE: IDENTIFIERING, ÖVERVAKNING OCH HANTERING AV RISKER

text: (artikel 52.1

text: a

text: b

text: och

text: c

text: och

text: artikel 52.2 i förordning (EU) nr 648/2012

text: Allmän riktlinje och rekommendation 3

text: Den nationella behöriga myndigheten bör bedöma att en central motpart har infört ett allmänt ramverk för att identifiera, övervaka och hantera de potentiella risker som härrör från samverkansöverenskommelsen innan den ingår en sådan överenskommelse och regelbundet därefter.

text: a) Allmänna policyer, förfaranden och system

text: Vid tillämpning av allmän riktlinje och rekommendation 3 bör de nationella behöriga myndigheterna åtminstone ta hänsyn till

text: i. att samverkansöverenskommelsen inte påverkar de centrala motparternas efterlevnad av de krav som ställs på dem enligt förordningen och relevanta tekniska standarder eller likvärdiga regler i tredjeländer för de centrala motparter som deltar i arrangemanget. I detta avseende bör dessa krav uppfyllas av varje central motpart för sig, särskilt när det gäller förfinansierade finansiella resurser som inkluderar marginalsäkerheter, ii. att de centrala motparterna utbyter nödvändig information om sin verksamhet, bland annat i förekommande fall om potentiellt beroende av tredje part som leverantör av kritiska tjänster, som möjliggör att varje central motpart kan göra ändamålsenliga, regelbundna bedömningar och identifiera, övervaka och begränsa nya eller ökade risker, ömsesidiga beroenden eller spridningseffekter som kan följa av samverkansöverenskommelsen, iii. att det finns en process för regelbunden översyn av den centrala motpartens ramverk för riskhantering efter bedömningen i punkt ii), iv. att det finns en process genom vilken de samverkande centrala motparterna kan komma överens om ändringar i samverkansöverenskommelsen och lösa tvister, v. att det finns en process genom vilken a. de samverkande centrala motparterna kan informeras om eventuella ändringar av den centrala motpartens regler och b. de samverkande centrala motparterna kan komma överens om ändringar av en central motparts regler som direkt påverkar samverkansöverenskommelsen, vi. att den centrala motparten när samverkansöverenskommelser omfattar tre eller flera centrala motparter har fastställt policyer, förfaranden och system för att identifiera, övervaka, bedöma och minska de risker som de kollektiva överenskommelserna medför och de rättigheter och skyldigheter som de olika samverkande centrala motparterna har, vii. att den centrala motpartens arbetsformer, hanteringskapacitet och arrangemang för riskhantering är tillräckligt skalbara och tillförlitliga för både nuvarande och förväntade toppvolymer som hanteras via samverkansarrangemanget och antalet centrala motparter som deltar i samverkansöverenskommelsen, viii. att arrangemangen för kommunikation mellan de samverkande centrala motparterna säkerställer en snabb, tillförlitlig och säker kommunikation, ix. att de centrala motparternas förfaranden för hantering av obestånd är utformade för att säkerställa att hanteringen av en central motparts clearingmedlem på obestånd inte påverkar de samverkande centrala motparternas verksamhet eller utsätter dem för ytterligare risker, x. att den centrala motparten har bedömt behovet av särskilda förfaranden för hantering av obestånd med tanke på samverkansöverenskommelsen och xi. att förfarandet för uppsägning av en samverkansöverenskommelse från någon av de samverkande centrala motparternas sida är tydligt och transparent och kommer att resultera

text: i att överenskommelsen sägs upp på ett ordnat sätt som inte otillbörligen utsätter de samverkande centrala motparterna för ytterligare risker.

text: b) Tillsynskrav

text: i. att finansiella risker, däribland förvaringsrisker, som uppstår till följd av samverkansöverenskommelsen identifieras, övervakas, bedöms och begränsas med samma stringens som de centrala motparternas exponeringar gentemot sina clearingmedlemmar, ii. att den centrala motparten har tillfredsställande processer, förfaranden och riskmodeller, inklusive metoder för stresstester, som gör att de på ett tillfredsställande sätt kan förutse de finansiella exponeringar och likviditetsbehov som uppstår till följd av samverkansöverenskommelsen på ett nöjaktigt sätt, iii. att den centrala motparten har bedömt, samlat in eller har tillgång till nödvändiga resurser mellan centrala motparter för att täcka kredit- och likviditetsrisker till följd av samverkansöverenskommelsen, även när extrema men möjliga marknadsförhållanden råder, iv. att den centrala motparten har identifierat risker som sammanhänger med tidsintervallet mellan det att krav på marginalsäkerheter mellan centrala motparter ställs och det att säkerheten i fråga blir tillgänglig och v. att samverkande centrala motparter inte tillåts bidra till varandras obeståndsfonder eller andra finansiella medel enligt definitionen i

text: artikel 43 i förordningen

text: c) Obestånd hos en samverkande central motpart

text: i. den centrala motpartens potentiella exponeringar från icke täckta kreditförluster om möjligheterna att tillämpa vattenfallsprincipen för en samverkande central motpart har uttömts, ii. den utsträckning i vilken överföringar av positioner från den centrala motpart som är på obestånd till en annan central motpart eller obeståndsfond hos den samverkande centrala motparten som används för att täcka exponeringar som härrör från finansiella instrument som clearas genom samverkansöverenskommelsen skulle bidra till att minska exponeringarna mellan de centrala motparterna, iii. att clearingmedlemmarna ska informeras om risker som tillkommer genom samverkansöverenskommelsen, i enlighet med

text: artikel 38.2 i förordningen

text: och artikel 10 i kommissionens delegerade förordning

text: (EU) nr 153/2013

text: av den 19 december 2012 om komplettering av förordning

text: (EU) nr 648/2012

text: med avseende på tekniska tillsynsstandarder för krav på centrala motparter, iv. riskerna med kollektiva samverkansöverenskommelser när fler än två centrala motparter deltar i en överenskommelse och

text: v. de sannolika likviditetsbehoven till följd av samverkansöverenskommelsen, till exempel om ett krav på marginalsäkerhet mellan de centrala motparterna inte uppfylls.

text: d) Olika riskhanteringsmodeller

text: i. att den centrala motparten har en process för att regelbundet bedöma skillnader mellan de samverkande centrala motparternas ramverk för riskhantering, om sådana finns, identifiera de risker som kan uppstå vid användning av sådana olika modeller eller kontroller och bedöma resultaten av stresstester och testning av förfaranden för hantering av obestånd samt har förfaranden för att begränsa dessa risker och ii. att det efter bedömningen i punkt i) bör finnas en process genom vilken samverkande centrala motparter kan se över sina ramverk för riskhantering och överväga eventuella åtgärder, däribland att sammanjämka ramverken för riskhantering ytterligare.

text: e) Riskprofil och kriterier för medlemskap

text: i. att den centrala motparten har bedömt alla samverkande centrala motparters riskprofiler, inklusive eventuella risker som kan uppstå till följd av deras policyer för medlemskap, för att försäkra sig om att samverkansöverenskommelsen inte leder till att den centrala motpartens övergripande riskhantering försvagas, ii. att den centrala motparten har policyer, förfaranden och system för att regelbundet övervaka, bedöma och minska eventuella risker till följd av ömsesidiga beroendeförhållanden, däribland mellan enheter eller grupper av enheter som fungerar som clearingmedlemmar eller leverantörer av viktiga tjänster till en eller flera samverkande centrala motparter, och att de koncentrationsgränser som har fastställts av varje central motpart ses över för att säkerställa att de fortfarande är lämpliga mot bakgrund av samverkansöverenskommelsen, särskilt om arrangemanget ger upphov till högre risker för ömsesidiga beroendeförhållanden.

text: f) Hantering av exponeringar

text: i. att den centrala motparten har fastställt hur den ska täcka exponeringar som härrör från samverkansöverenskommelsen, inklusive a. hur den kommer att beräkna marginalsäkerheter enligt

text: artikel 41 i förordningen

text: och kapitel VI i kommissionens delegerade förordning

text: (EU) nr 153/2013

text: (EU) nr 648/2012

text: b. hur den kommer att hantera exponeringar efter det att en samverkande central motpart har hamnat på obestånd utan att minska den centrala motpartens förmåga att uppfylla sina skyldigheter gentemot sina egna clearingmedlemmar, c. vilka antaganden som ligger till grund för fastställandet och utbytet av marginalsäkerheter mellan de centrala motparterna. Detta bör inkludera en detaljerad förklaring till de nationella behöriga myndigheterna av eventuella skillnader mellan de parametrar för riskhantering som tillämpas på exponeringar mellan centrala motparter och de som tillämpas på clearingmedlemmar. ii. att den centrala motparten har infört verktyg för riskhantering, till exempel policyer om marginalsäkerheter eller obeståndsfonder, för att motverka eventuella försvagningar av den centrala motpartens övergripande ramverk för riskhantering på grund av samverkansöverenskommelsen, iii. att den centrala motparten har infört arrangemang som är transparenta för dess clearingmedlemmar och som syftar till att hantera exponeringar som härrör från samverkansöverenskommelsen, även när extrema men möjliga marknadsförhållanden råder.

text: RIKTLINJE OCH REKOMMENDATION FYRA: DEPOSITION AV SÄKERHETER

text: artikel 53.3 i förordning (EU) nr 648/2012

text: Allmän riktlinje och rekommendation

text: 1. Den nationella behöriga myndigheten bör bedöma att en samverkande central motpart deponerar säkerheter på ett sådant sätt att de är skyddade om någon av de samverkande centrala motparterna hamnar på obestånd.

text: RIKTLINJE OCH REKOMMENDATION FEM: SAMARBETE MELLAN DE NATIONELLA BEHÖRIGA MYNDIGHETERNA

text: artikel 54.2 i förordning (EU) nr 648/2012

text: Allmän riktlinje och rekommendation

text: 1. Utan att det påverkar det auktorisationsförfarande som beskrivs i

text: artikel 17 i förordningen

text: bör de nationella behöriga myndigheter som är ansvariga för bedömningen av en samverkansöverenskommelse ha ett nära samarbete under bedömningsfasen. Detta inkluderar att utbyta information under hela processen och att utbyta respektive riskbedömningsrapporter innan de färdigställs och lämnas till respektive kollegium i enlighet med det förfarande som anges i

text: artikel 17 i förordningen

text: . Utan att det påverkar det kollegiesystem som beskrivs i

text: artikel 18 i förordningen

text: bör de nationella behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen av de samverkande centrala motparterna ha ett nära och regelbundet samarbete.

text: 2. Om samverkansöverenskommelsen ingås mellan en central motpart som har auktoriserats enligt

text: artikel 17 i förordningen

text: och en central motpart som har godkänts enligt

text: artikel 25 i förordningen

text: bör det finnas arrangemang för samarbetet mellan den nationella behöriga myndigheten och den berörda myndigheten i tredjelandet för att bestämmelserna i punkt 1 i denna riktlinje och rekommendation ska följas. Detta kan underlättas genom samarbetsarrangemang mellan Esma och den behöriga myndigheten i tredjeland, i enlighet med

text: artikel 25.7 i förordningen

type: vagledning

utgivare: esma


text: Datum: 3 juni 2013

text: (1) ”Relevant person” definieras i artikel 2.3 i genomförandedirektivet till MiFID-direktivet. I riktlinjerna läggs emellertid tonvikten på ersättning till alla de personer som tillhandahåller investerings- och/eller sidotjänster, särskilt de som kan ha en väsentlig inverkan på den tillhandahållna tjänsten och på riskprofilen för affärsverksamheten och/eller som kan påverka företagsbeteendet. (2) Se punkt 49, s. 16 i Europeiska värdepapperstillsynskommitténs dokument Inducements: report on good and poor practices, 19 april 2010 (ref. CESR/10-295). I denna punkt sägs att enligt artikel 23 i MiFID-direktivet är värdepappersföretag fullt och villkorslöst ansvariga för sina anknutna ombud. Därför kan ersättning till ett anknutet ombud anses som en utbetalning inom företaget, som inte omfattas av reglerna för incitament.

text: (3) Dvs. att företag säljer egna finansiella instrument till sina kunder, t.ex. gemensamma ägarandelar, preferensaktier, hybridvärdepapper och skulder (antingen i företaget självt eller i ett annat företag inom samma koncern). (4) Särskilda regler för ersättning till anknutna ombud kan till exempel utformas i linje med nationella genomförandeakter som följer av

text: rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986

text: om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter. (5) I linje med princip g i kapitalkravsdirektivet som lyder ”Om ersättningen är resultatbaserad, ska dess totalbelopp baseras på en kombination av en resultatbedömning av individen och den berörda affärsenheten och kreditinstitutets totala resultat och när individuella resultat bedöms, ska såväl finansiella som icke-finansiella kriterier beaktas”.

text: (6) I linje med princip c i kapitalkravsdirektivet som lyder ”Ledningsorganet ska i sin tillsynsfunktion i kreditinstitutet anta och regelbundet se över allmänna principer för ersättningspolitiken och ansvara för tillämpningen av dessa”.

text: (7) Se Esmas dokument Riktlinjer om vissa aspekter av kraven för funktionen för regelefterlevnad enligt MiFID (

text: ) och Europeiska bankmyndighetens Riktlinjer för intern styrning.

publisher: Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten

title: Ersättningspolicy och ersättningspraxis (MiFID-direktivet)

serie: riktlinjer

text: Riktlinjer

type: rubrik

text: 3 juni 2013 |

type: stycke

text: Innehåll

text: Riktlinjer för ersättningspolicy och ersättningspraxis (MiFID-direktivet) _____________________ 3 I. Tillämpningsområde _______________________________________________ 3 II. Definitioner _____________________________________________________ 3 III. Syfte __________________________________________________________ 5 IV. Efterlevnad och rapporteringskrav _____________________________________ 5 V. Riktlinjer för ersättningspolicy och ersättningspraxis (MiFID-direktivet) ___________ 5 V.I Tillämpning och utformning av ersättningspolicy och ersättningspraxis i enlighet med MiFID-direktivets krav rörande intressekonflikter och uppförande _____________ 5 V.II. Kontroll av risker i samband med ersättningspolicy och ersättningspraxis ________ 8 V.III Riktlinjer för behöriga myndigheters kontroll av ersättningspolicy och ersättningspraxis ___________________________________________________________ 10 Bilaga I: Exempel på ersättningspolicy och ersättningspraxis som kan ge upphov till svårhanterliga konflikter _______________________________________________ 11

text: I. Tillämpningsområde

text: 1. Dessa riktlinjer gäller följande parter: a. Värdepappersföretag (enligt definitionen i artikel 4.1.1 i direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID-direktivet), inklusive kreditinstitut som tillhandahåller investeringstjänster, förvaltningsbolag för fondföretag samt externa förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIF-förvaltare) som tillhandahåller investeringstjänster i form av individuell portföljförvaltning eller sidotjänster (enligt definitionen i artikel 6.3 a och b i fondföretagsdirektivet och artikel 6.4 a och b i direktivet om förvaltning av alternativa investeringsfonder). b. Behöriga myndigheter.

text: 2. Riktlinjerna gäller tillhandahållande av de investeringstjänster som omfattas av avsnitt A i bilaga I till MiFID-direktivet och de sidotjänster som omfattas av bilagans avsnitt B.

text: 3. Riktlinjerna gäller när dessa tjänster tillhandahålls icke-professionella kunder och bör också i relevanta fall tillämpas då tjänsterna tillhandahålls professionella kunder.

text: 4. Riktlinjerna börjar gälla 60 dagar efter det datum som anges i punkt 11.

text: II. Definitioner

text: 5. Om inte annat anges har terminologin som används i dessa riktlinjer samma mening som i MiFID-direktivet. I riktlinjerna gäller följande definitioner: behörig myndighet En myndighet utsedd av en medlemsstat enligt artikel 48 i MiFID-direktivet för att fullgöra de uppgifter som föreskrivs i detta direktiv. direktivet om marknader

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004

text: om för finansiella marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets instrument direktiv

text: och

text: och Europaparlamentets och rådets (MiFID-direktivet) direktiv

text: samt upphävande av

text: rådets direktiv 93/22/EEG

text: . genomförandedirektivet Kommissionens direktiv

text: av den 10 augusti 2006 om till direktivet om genomförandet av

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG

text: vad marknader för gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, finansiella instrument och definitioner för tillämpning av det direktivet. Esma-förordningen

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010

text: om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr

text: och om upphävande av

text: kommissionens beslut 2009/77/EG

text: . företagsledning Den eller de personer som leder värdepappersföretagets verksamhet (se artikel 2.9 i genomförandedirektivet till MiFID-direktivet). relevanta personer( ) Personer som kan ha en väsentlig påverkan på den tillhandahållna tjänsten och/eller på företagsbeteendet, inklusive kontorspersonal som har direktkontakt med kunder, säljare och/eller annan personal som är indirekt delaktig i tillhandahållandet av investerings- och/eller sidotjänster och för vilka ersättning kan utgöra ett olämpligt incitament att handla på ett sätt som strider mot kundens bästa. Detta inkluderar personer som ansvarar för försäljningspersonalen (såsom avdelningschefer), som kan motiveras att sätta press på säljarna, eller finansanalytiker vars texter kan användas av säljare för att övertyga kunder att göra vissa investeringar. Personer som arbetar med hantering av klagomål, kundfordringar, kundrelationer, produktdesign och utveckling är fler exempel på personer som kan anses vara relevanta personer. Här ingår även företagets anknutna ombud.( ) ersättning All form av ekonomisk ersättning eller förmåner som ett företag direkt eller indirekt erbjuder relevanta personer i gengäld för tillhandahållande av investerings- och/eller sidotjänster till kunder. Ersättningen kan vara av finansiell art (t.ex. kontanter, värdepapper, optioner, avskrivning av relevanta personers lån vid avsked, pensionsavgifter, ersättning via tredje part såsom modeller för carried interest (prestationsbaserad ersättning) eller löneförhöjning) eller icke-finansiell art (t.ex. befordring, sjukförsäkring, rabatterade priser eller ersättning för bil eller mobiltelefon, generösa omkostnadskonton, konferenser på exotiska platser). kvantitativa kriterier I dessa riktlinjer innebär detta sifferuppgifter eller finansiella uppgifter som används för att fastställa ersättningen som erbjuds en relevant person (t.ex. värde på sålda instrument, försäljningsvolym, fastställande av mål för försäljning eller förvärvande av nya kunder). kvalitativa kriterier I dessa riktlinjer innebär detta främst kriterier som inte är kvantitativa. Det kan också vara sifferuppgifter eller finansiella uppgifter som används för att utvärdera kvaliteten på den relevanta personens arbete och/eller service till kunden, t.ex. vinster från kundens investering, mycket få klagomål under en lång tidsperiod osv.

text: 6. Riktlinjerna är inte bindande. Därför används ofta ordet ”bör” i detta dokument. ”Måste” används vid hänvisningar till rättsliga krav enligt MiFID-direktivet eller dess genomförandedirektiv.

text: III. Syfte

text: 7. Riktlinjernas syfte är att säkerställa en konsekvent och förbättrad tillämpning av kraven i MiFID-direktivet vad gäller intressekonflikter och uppförande i samband med ersättning. Ett företags ersättningspolicy och ersättningspraxis bör överensstämma med kraven rörande intressekonflikter i artiklarna 13.3 och 18 i MiFID-direktivet. De bör också överensstämma med uppförandereglerna i artikel 19 i samma direktiv.

text: 8. Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) har gett ut dessa riktlinjer för att uppnå ökad konsekvens i tolkningen och övervakningen av efterlevnaden av MiFID-direktivets bestämmelser rörande intressekonflikter och uppförande i samband med ersättning. I riktlinjerna läggs tonvikten på ett antal viktiga frågor, vilket man hoppas ska leda till förbättring av befintliga standarder. Genom att hjälpa företag att följa bestämmelserna vill Esma även verka för ett bättre skydd för investerare.

text: IV. Efterlevnad och rapporteringskrav

text: Riktlinjernas status

text: 9. Detta dokument innehåller riktlinjer som utfärdats i enlighet med artikel 16 i Esma-förordningen. Enligt artikel 16.3 i Esma-förordningen måste behöriga myndigheter och finansmarknadsaktörer göra allt i sin makt för att efterleva riktlinjerna.

text: 10. Behöriga myndigheter som berörs av riktlinjerna bör införliva dessa i sin tillsynsverksamhet, även i fall där riktlinjerna främst riktar sig till finansmarknadsaktörer. Rapporteringskrav

text: 11. Behöriga myndigheter som berörs av riktlinjerna måste underrätta Esma om sin efterlevnad, eller framtida planerade efterlevnad, av riktlinjerna. Om de inte följer riktlinjerna och inte har för avsikt att följa dem i framtiden ska de meddela sina skäl för detta inom två månader från det att de översatta versionerna har publicerats av Esma till MiFID_remuneration606@esma.europa.eu. Om inget svar har inkommit vid den utsatta tidpunkten kommer det anses att de berörda myndigheterna inte efterlever riktlinjerna. På Esmas webbplats finns en mall för underrättelse.

text: 12. Finansmarknadsaktörer behöver inte rapportera huruvida de efterlever riktlinjerna eller ej.

text: 13. När ett företags ersättningspolicy och ersättningspraxis (hädanefter ersättningsprinciper) utformas eller ses över bör hänsyn tas till de risker för intressekonflikter och bristande efterlevnad av uppförandereglerna som kan uppkomma. Ersättningsprinciperna bör kompletteras med regler för effektiv hantering av intressekonflikter (vilka bör omfatta undvikande av intressekonflikter som skapas av dessa principer) och krav på riskhantering för att säkerställa att kundens intresse inte påverkas negativt av ersättningsprinciperna på kort, medellång och lång sikt.

text: 14. Ersättningsprinciperna bör utformas på så sätt att de inte skapar incitament som kan påverka relevanta personer att främja sitt eget eller företagets intresse på ett sätt som kan vara skadligt för kunden (t.ex. försäljning av egna produkter( ) eller marknadsföring av produkter som är mer lukrativa än andra för företaget).

text: 15. Om ersättningen enligt ett företags ersättningsprinciper är direkt avhängig av försäljning av särskilda finansiella instrument eller en särskild kategori av finansiella instrument är det troligt att dessa företag får svårt att uppfylla MiFID-direktivets krav rörande intressekonflikter och uppförande.

text: 16. När ett företag utformar sina ersättningsprinciper bör hänsyn tas till alla relevanta faktorer, bland annat, men inte enbart, den roll som relevanta personer innehar, typen av produkter som erbjuds och distributionsmetoder (t.ex. med eller utan rådgivning, ansikte mot ansikte eller via telefon eller e-post). Syftet med detta är att förhindra att risker knutna till intressekonflikter och bristande efterlevnad av uppförandereglerna påverkar kundens intressen på ett negativt sätt och att se till att företaget effektivt hanterar kvarstående risker.

text: 17. När ett företag utformar sina ersättningsprinciper bör andelen fast respektive rörlig ersättning fastställas till en nivå som inte äventyrar kundens intresse. En hög andel rörlig ersättning grundad på kvantitativa kriterier kan göra att en relevant person lägger tonvikten på kortsiktiga vinster snarare än vad som är bäst för kunden. Företagets ersättningsprinciper bör också omfatta flexibla regler för rörlig ersättning, som ger möjlighet att i lämpliga fall välja att inte betala ut någon rörlig ersättning alls.

text: 18. När en persons prestation utvärderas för fastställande av den rörliga ersättningen bör företaget inte bara ta hänsyn till försäljningsvolym, eftersom detta kan leda till intressekonflikter som är negativa för kunden. När ersättningen till anknutna ombud fastställs bör företaget ta hänsyn till det anknutna ombudets status (vanligtvis är dessa självständiga handelsagenter) och de nationella särdragen.( ) Även i dessa fall bör företagets ersättningspolicy och ersättningspraxis innehålla lämpliga kriterier för utvärdering av relevanta personers prestation. Utvärderingen bör bygga på kvalitativa kriterier som uppmuntrar relevanta personer att agera för kundens bästa.

text: 19. I de fall ersättningen är helt eller delvis rörlig bör företagets ersättningsprinciper innehålla lämpliga kriterier för hur relevanta personers intresse kan bringas i överensstämmelse med företagets och kundens intresse. För detta bör företaget använda sig av kvalitativa kriterier, som uppmuntrar relevanta personer att handla för kundens bästa.( ) Kvalitativa kriterier är till exempel efterlevnad av bestämmelser (särskilt uppföranderegler och hänsyn till lämpligheten hos instrument som säljs av relevanta personer till kunder) och interna regler, rättvis behandling av kunder samt hur nöjda kunderna är.

text: 20. Vid utvärderingen av relevanta personers prestation bör företaget också ta hänsyn till deras efterlevnad av uppförandereglerna och, mer generellt, plikten att se till kundens bästa.

text: 21. Ersättningsprinciperna bör godkännas av företagsledningen eller, i tillämpliga fall, av tillsynsorganet, efter rådgivning från den som utövar regelefterlevnadsfunktionen. Principerna bör tillämpas på ett sätt som främjar effektiv bolagsstyrning. Företagsledningen bör ansvara för genomförandet av principerna samt för att förhindra och hantera relevanta risker som dessa kan ge upphov till.( )

text: 22. Ett företags ersättningsprinciper bör omfatta åtgärder som tillåter att på ett effektivt sätt identifiera en relevant persons underlåtenhet att handla för kundens bästa samt fastställa korrigerande åtgärder för dessa fall.

text: 23. Relevanta personer bör från första början få tydlig information om de kriterier som används för att fastställa ersättningens omfattning samt om förfarandet för utvärdering av deras prestation. Kriterierna som företaget använder för att utvärdera relevanta personers prestation bör vara tillgängliga, lättförståeliga och finnas i skriftlig form.

text: 24. Företag bör undvika onödigt invecklade ersättningsprinciper (såsom kombinationer av olika principer eller system med många delar, vilket ökar risken för att relevanta personer inte handlar i kundens intresse och att befintliga kontroller blir mindre effektiva vad gäller att identifiera risker för negativ inverkan på kunden). Detta kan leda till inkonsekvens i tillämpningen och försvåra kännedom om och kontroll av regelverket för den som utövar regelefterlevnadsfunktionen. Bilaga I till riktlinjerna innehåller exempel på ersättningsprinciper som skapar risker som kan vara svårhanterliga på grund av deras komplexitet samt exempel på kraftiga incitament för försäljning av specifika produkter.

text: 25. Företag bör utarbeta ersättningsprinciper i skriftlig form som ses över regelbundet.

text: 26. Företag bör säkerställa att de organisatoriska åtgärder som vidtas vid lansering av nya produkter eller tjänster tar vederbörlig hänsyn till företagets ersättningsprinciper och till de risker som dessa produkter eller tjänster kan medföra. Ett företag bör i synnerhet före lanseringen av en ny produkt genomföra en bedömning av huruvida den ersättning som är knuten till produkten överensstämmer med företagets ersättningsprinciper och huruvida den medför risker för bristande efterlevnad av uppföranderegler eller intressekonflikter. Detta förfarande bör dokumenteras på lämpligt sätt av företaget.

text: 27. Exempel på god praxis: - Den rörliga delen av ersättningen beräknas och tillhandahålls utifrån ett linjärt system i stället för att vara beroende av att en person uppnår ett ”allt-eller-inget-mål”. I vissa fall beslutar företaget att betala ut den rörliga ersättningen genom flera delbetalningar under en lämplig tidsrymd, i syfte att tillåta justeringar utifrån långsiktiga resultat. - Ett företag har drastiskt ändrat formen av rörlig ersättning. Den rörliga delen av ersättningen grundas nu på kvalitativa kriterier och återspeglar bättre personalens benägenhet att handla i kundens intresse. - För att beräkna den rörliga ersättningen till relevanta personer används kriterier, inbegripet kvalitativa sådana, som är gemensamma för olika produkter. - Då det gäller investeringar utan någon tidsgräns fördröjs ersättningen under ett bestämt antal år eller tills produkten löses in. - Perioden för utbetalning av rörlig ersättning är densamma som investeringsperioden, eller så fördröjs utbetalningen för att säkerställa att man vid försäljningen av en produkt tar hänsyn till kundens slutliga intäkter från produkten. Vid behov kan den rörliga ersättningen också justeras. - De anställdas ersättning fastställs både utifrån antalet sålda produkter och storleken på kundens vinst under en lämplig tidsperiod. I detta fall används utvärderingen av finansiella uppgifter som ett mått på den tillhandahållna tjänstens kvalitet.

text: 28. Exempel på dålig praxis: - Ett företag har börjat erbjuda sina rådgivare extra ersättning om de uppmuntrar kunderna att ansöka om nya fondprodukter i vilka företaget har ett särskilt intresse. Detta leder ofta till att relevanta personer tvingas råda sin kund att sälja produkter som de annars skulle ha rekommenderat kunden att ha kvar, så att denne kan investera i nya produkter. - Chefer och anställda får en stor bonus för en särskild produkt. Detta leder till att företaget säljer just denna produkt oavsett dess lämplighet för kunden. Varningar från den person som är ansvarig för riskhantering ignoreras eftersom investeringsprodukterna skapar stora vinster för företaget. När farhågorna om risker visar sig vara sanna har produkterna redan sålts och bonusen utbetalats. - Den rörliga delen av ersättningen grundas enbart på försäljningsvolym, vilket gör att relevanta personer lägger tonvikten på kortsiktiga vinster snarare än på vad som är bäst för kunden. - Relevanta personer gör många köp och försäljningar av finansiella instrument i kundens portfölj för att tjäna in extra ersättning, utan att ta hänsyn till om det är bra för kunden. I stället för att ta hänsyn till om en produkt är lämplig för kunden lägger relevanta personer tonvikten på försäljning av produkter som innebär en kortsiktig investering, för att få ytterligare ersättning vid återinvestering av produkten efter att den kortfristiga perioden har löpt ut. V.II. Kontroll av risker i samband med ersättningspolicy och ersättningspraxis

text: 29. Ett företag bör upprätta lämpliga kontroller av efterlevnaden av ersättningsprinciperna för att säkerställa att dessa får önskat resultat. Kontrollerna bör genomföras inom hela företaget och ses över regelbundet. De bör omfatta en utvärdering av kvaliteten på den tjänst som kunden erbjuds, t.ex. genom kontroll av samtal vid telefonförsäljning, av rådgivning och av kundportföljer, för att kontrollera deras lämplighet, eller regelbunden genomgång av annan dokumentation gällande kunder.

text: 30. Om vissa ersättningsprinciper medför risk för negativa effekter för kunden bör företaget vidta lämpliga åtgärder för att hantera riskerna gällande intressekonflikter och bristande efterlevnad av uppförandereglerna. Det kan göras genom översyn av och/eller ändringar av dessa delar samt upprättande av lämpliga kontroll- och rapporteringsmekanismer och fastställande av lämpliga åtgärder för att mildra riskerna.

text: 31. Ett företag bör säkerställa att det finns lämpliga och transparenta rapporteringskanaler inom hela företaget eller koncernen för att snabbt kunna åtgärda risker för bristfällig efterlevnad av MiFID-direktivets krav rörande intressekonflikter och uppförande.

text: 32. Den/de som utövar regelefterlevnadsfunktionen bör delta i utformandet av företagets ersättningsprinciper, innan dessa tillämpas på relevanta personer. För att kunna utöva kontroll över principernas utformning samt över förfarandet för godkännande av dessa bör den/de som utövar regelefterlevnadsfunktionen säkerställa att företaget uppfyller MiFID-direktivets krav gällande intressekonflikter och uppförande. De bör också ha tillgång till alla relevanta dokument. Personer som utövar kontrollfunktioner ska vara oberoende i förhållande till de affärsenheter de övervakar, ha lämplig befogenhet och erhålla ersättning i förhållande till hur mål som är kopplade till deras funktion uppnås, oberoende av resultatet i de affärsområden de kontrollerar.( )

text: 33. Ett företags ersättningsprinciper bör också ha fullt stöd av företagsledningen eller, i tillämpliga fall, av tillsynsorganet, så att nödvändiga åtgärder kan vidtas för att säkerställa att relevanta personer efterlever reglerna gällande intressekonflikter och uppförande.

text: 34. Om ett företag lägger ut tillhandahållandet av investeringstjänster på entreprenad bör man slå vakt om kundens bästa. Om ett företag önskar använda ett annat företag för att tillhandahålla tjänster bör det kontrolleras att det andra företagets ersättningsprinciper är förenliga med dessa riktlinjer.

text: 35. Exempel på god praxis: - Ett företag använder ett brett informationsunderlag om kvalitetsövervakning, försäljningstrender och orsaksanalys för att fastställa vilka områden som är högriskområden samt för att bygga upp ett förfarande för övervakning av försäljning som grundar sig på ett risktänkande, med särskilt fokus på högpresterande relevanta personer. Ett företag säkerställer att resultaten av sådana analyser dokumenteras och rapporteras till företagsledningen, och att denna också får ta del av förslag på korrigerande åtgärder. - Ett företag använder verktyg för informationsinsamling för att utvärdera kundernas vinster från investeringar inom olika tidsramar för de olika investeringstjänster som relevanta personer som mottar rörlig ersättning har tillhandahållit. God praxis innebär att utvärderingen av denna information, i stället för försäljningsmål, ligger till grund för fastsällandet av den rörliga ersättningen. - Ett företag gör en årlig utvärdering av verktygen för informationsinsamling för att se om de på lämpligt sätt ger de kvalitativa uppgifter som krävs för att fastställa den rörliga ersättningen till relevanta personer. - För att bedöma om dess incitamentsystem är lämpligt kontaktar ett företag ett antal kunder kort efter ett köp som genomförts ansikte mot ansikte, och där det därför inte är möjligt att kontrollera inspelade telefonsamtal. Syftet är att kontrollera om säljaren har handlat på ett ärligt, rättvist och professionellt sätt och i enlighet med kundens bästa. - De mest högpresterande och högst avlönade personerna inom företaget anses ingå i en högriskgrupp och kontrolleras därför mer ingående än annan personal. Resultat från tidigare efterlevnadskontroller, klagomål eller avbruten försäljning ses som en orsak att genomföra en kontroll. Resultaten påverkar utformningen/översynen av företagets ersättningsprinciper.

text: 36. Exempel på dålig praxis: - Ett företag använder sig främst av kvantitativa kriterier för att fastställa den rörliga ersättningen. - Ett företag underlåter att övervaka, bedöma eller förhindra de risker som följer av ett beslut att fastställa all eller en viss del av den rörliga ersättningen utifrån kvantitativa uppgifter. - Företagsledningen fastställer strategiska mål som företaget ska uppnå under ett särskilt år. Målen är uteslutande av ekonomisk eller kommersiell natur och tar inte hänsyn till eventuella skadliga effekter för företagets kunder. Ersättningsprinciperna utformas i enlighet med dessa strategiska mål och kommer därför att handla mycket om kortsiktig ekonomisk och kommersiell vinning. - Ett företag utformar och utvärderar sina ersättningsprinciper med omsorg, men trots detta förekommer vissa negativa effekter för kunderna och risker som måste identifieras och mildras.

text: 37. Bilaga I till dessa riktlinjer innehåller exempel på ersättningsprinciper som kan skapa starka incitament att sälja specifika produkter, vilket kan leda till att ett företag får svårt att uppfylla bestämmelserna i MiFID-direktivet. Ett företag bör ta hänsyn till riskerna för intressekonflikter och bristande efterlevnad av uppföranderegler i ovanstående exempel vid utformningen och tillämpningen av sina ersättningsprinciper. V.II Riktlinjer för behöriga myndigheters kontroll av ersättningspolicy och ersättningspraxis

text: 38. Om en behörig myndighet i sin övervakningsverksamhet finner bevis på dålig praxis som bryter mot de bestämmelser i MiFID-direktivet som berörs av dessa riktlinjer bör myndigheten överväga att vidta lämpliga åtgärder.

text: 39. En behörig myndighet bör kontrollera hur företag planerar att leva upp till, tillämpa och vidhålla sina ersättningsprinciper samt vilka åtgärder som är lämpliga att vidta för att säkra kundens bästa. Bilaga I: Exempel på ersättningspolicy och ersättningspraxis som kan ge upphov till svårhanterliga konflikter Vissa delar av ett system för ersättning (t.ex. baslönen och prestationsinriktade tävlingar för relevanta personer) medför en högre risk för negativ inverkan på kunden än andra (i synnerhet de som har utformats för att påverka relevanta personers, och särskilt säljarnas, beteende). Följande är exempel på ersättningsprinciper med hög risk som ofta är svårhanterliga och som gör det svårt för ett företag att uppfylla kraven i MiFID-direktivet:

text: 1. Incitament som kan påverka relevanta personer att försöka sälja en viss produkt eller produktkategori framför andra eller att genomföra onödiga eller olämpliga köp eller försäljningar för investeraren. Detta gäller särskilt då ett företag lanserar en ny produkt eller marknadsför en särskild produkt (t.ex. månadens produkt eller företagets egna produkter) och ger relevanta personer incitament för att sälja denna. Om incitamenten ser olika ut för olika produkter finns stor risk att relevanta personer väljer att sälja den produkt som ger högre ersättning, utan att ta vederbörlig hänsyn till vad som är bäst för kunden. a. Exempel: Ett företag använder sig av ersättningsprinciper som är kopplade till försäljning av vissa produkter. Relevanta personer erbjuds incitament som ser olika ut beroende på vilken produkt eller produktkategori de säljer. b. Exempel: Ett företag använder sig av ersättningsprinciper som är kopplade till försäljning av vissa produkter. Relevanta personer erbjuds samma incitament oavsett vilken produkt de säljer. Då företaget genomför en marknadsföringskampanj erbjuds emellertid större incitament för försäljning av specifika produkter. c. Exempel: Ett företag använder incitament som kan påverka relevanta personer (som kanske endast mottar ersättning i form av kommission) att sälja värdepappersfonder i stället för investeringsfonder, i fall där båda produkterna är lika förmånliga för kunden, på grund av att kommissionen för försäljning av värdepappersfonder är betydligt större.

text: 2. Olämpliga krav som påverkar huruvida en bonus utbetalas är till exempel ersättningsprinciper som omfattar krav på att sälja ett visst antal av en viss produkt för att få rätt till bonus. Detta leder lätt till att kundens bästa glöms bort. Villkor som måste uppfyllas innan en bonus betalas ut kan påverka relevanta personer att sälja olämpliga produkter. Till exempel kan olämpliga produkter rekommenderas i en situation där det inte är möjligt att få bonus om man inte säljer ett visst antal produkter från olika kategorier. Ytterligare ett exempel är då bonusbeloppet minskas på grund av att ett sekundärt mål inte har uppnåtts. a. Exempel: Ett företag anställer relevanta personer för att sälja produkter som delas in i tre olika kategorier beroende på vilket slags kundbehov som produkten uppfyller. Relevanta personer samlar på sig rätt till bonus för varje produkt som säljs. I slutet av varje månad utbetalas denna bara om minst 50 % av försäljningsmålet för varje produktkategori har uppnåtts. b. Exempel: Ett företag säljer produkter tillsammans med ett utbud av valfria extrakomponenter. Relevanta personer får en bonus för varje såld produkt men även en extra summa om kunden köper en extrakomponent. I slutet av varje månad utbetalas emellertid bonusen bara om extrakomponenter har sålts för minst 50 % av produkterna.

text: 3. Då det gäller rörliga löner där basbeloppet varierar (upp eller ned) utifrån relevanta personers förmåga att uppnå försäljningsmål kan i själva verket hela lönen bli en rörlig ersättning. a. Exempel: Ett företag minskar en relevant persons baslön med en betydande summa om denne inte uppnår vissa specifika försäljningsmål. Då föreligger en risk att denne säljer olämpliga produkter för att undvika detta. Relevanta personer kan också ha ett starkt motiv att sälja en viss produkt om en ökad baslön och vissa förmåner utlovas.

text: 4. Vissa ersättningsprinciper skapar oproportionerliga vinster för marginella försäljningar. Det kan vara system där relevanta personer måste sälja ett visst antal produkter innan de får rätt till en bonus, där bonusen blir större ju större risker som tas eller där bonusen blir proportionerligt större över en viss gräns. I vissa fall betalas bonus ut retroaktivt för samtliga försäljningar, i stället för bara för de som ligger över en viss gräns. Detta kan verka som ett kraftigt incitament för relevanta personer att sälja vissa produkter i vissa situationer. a. Exempel: Ett företag tillämpar detta bonussystem för alla produkter som säljs under ett helt kvartal, enligt följande:  0–80 % av målet uppnått ingen bonus  80–90 % av målet uppnått 50 euro per såld produkt  91–100 % av målet uppnått 75 euro per såld produkt  101–120 % av målet uppnått 100 euro per såld produkt  > 120 % av målet uppnått 125 euro per såld produkt Exemplet kan också användas där en relevant person erhåller en allt större del av kommissionen eller intäkterna som genereras. b. Exempel: Ett företag använder samma skala som i exempel a, men ökningen av bonusen per såld produkt tillämpas retroaktivt för samtliga sålda produkter under ett helt kvartal. Exempelvis ändras alla uppsamlade bonusar från 50 euro per såld produkt till 75 euro per såld produkt då 91 % av målet har uppnåtts. Detta skapar en serie brytpunkter, där det bara krävs en extra såld produkt för att bonusbeloppet ska höjas. Det innebär att bonusen växer på ett oproportionerligt sätt.


text: Date: 13.08.2013

text: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:174:0001:0073:EN:PDF. 2 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:083:0001:0095:EN:PDF.

text: Regulation (EU) No 1095/2010

text: of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 establishing a European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority), amending Decision No

text: and repealing

text: Commission Decision 2009/77/EC

amnesord:
Fund Management
Guidelines and Technical standards

sprak: en

title: Key concepts of the AIFMD

text: Guidelines

text: Guidelines on key concepts of the AIFMD

text: 13.08.2013 |

text: Table of Contents

text: I. Scope __________________________________________________________ 3 II. Definitions ______________________________________________________ 3 III. Purpose ________________________________________________________ 4 IV. Compliance and reporting obligations ____________________________________ 5 V. Guidelines on the treatment of investment compartments of an undertaking _________ 5 VI. Guidelines on ‘collective investment undertaking’ ____________________________ 5 VII. Guidelines on ‘raising capital’ _________________________________________ 6 VIII. Guidelines on ‘number of investors’ _____________________________________ 6 IX. Guidelines on ‘defined investment policy’ __________________________________ 7

text: I. Scope

text: Who?

text: 1. These guidelines apply to AIFMs and competent authorities. What? When?

text: 3. These guidelines apply from two months after the date of publication by ESMA. II. Definitions Unless otherwise specified, terms used in the Directive

text: of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers and amending Directives

text: and

text: and Regulations

text: (EC) No 1060/2009

text: and

text: (EU) No 1095/2010

text: (AIFMD) and in the Commission Delegated

text: Regulation (EU) No 231/2013 of 19 December 2012

text: supplementing Directive

text: of the European Parliament and of the Council with regard to exemptions, general operating conditions, depositaries, leverage, transparency and supervision , have the same meaning in these guidelines. In addition, the following definitions apply for the purposes of these guidelines: general commercial or industrial purpose the purpose of pursuing a business strategy which includes characteristics such as running predominantly i) a commercial activity, involving the purchase, sale, and/or exchange of goods or commodities and/or the supply of non-financial services, or ii) an industrial activity, involving the production of goods or construction of properties, or iii) a combination thereof. pooled return the return generated by the pooled risk arising from acquiring, holding or selling investment assets – including the activities to optimise or increase the value of these assets – irrespective of whether different returns to investors, such as under a tailored dividend policy, are generated. day-to-day discretion or control a form of direct and on-going power of decision – whether exercised or not – over operational matters relating to the daily management of the undertakings’ assets and which extends substantially further than the ordinary exercise of decision or control through voting at shareholder meetings on matters such as mergers or liquidation, the election of shareholder representatives, the appointment of directors or auditors or the approval of annual accounts. pre-existing group a group of family members, irrespective of the type of legal structure that may be put in place by them to invest in an undertaking and provided that the sole ultimate beneficiaries of such legal structure are family members, where the existence of the group pre-dates the establishment of the undertaking. This shall not prevent family members’ joining the group after the undertaking has been established. For the purpose of this definition, ‘family members’ means the spouse of an individual, the person who is living with an individual in a committed intimate relationship, in a joint household and on a stable and continuous basis, the relatives in direct line, the siblings, uncles, aunts, first cousins and the dependants of an individual. III. Purpose

text: 4. The purpose of these guidelines is to ensure common, uniform and consistent application of the concepts that comprise the definition of ‘AIF’ in

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD by clarifying each of these concepts. Appropriate consideration should be given to the interaction between the individual concepts of the definition of an AIF and an entity should not be considered an AIF unless all the elements included in the definition of ‘AIFs’ under

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD are present. By way of example, undertakings which do raise capital from a number of investors, but do not do so with a view to investing it in accordance with a defined investment policy, should not be considered AIFs for the purposes of the AIFMD.

text: 5. Nevertheless, competent authorities and market participants should not consider that the absence of all or any one of the characteristics under each of the concepts in the definition of ‘AIF’ in

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD (i.e. ‘collective investment undertaking’, ‘raising capital’, ‘number of investors’ and ‘defined investment policy’), as set out in these guidelines, conclusively demonstrates that an undertaking does not fall under the relevant concept. Competent authorities and market participants should consider an undertaking to be an ‘AIF’ if the presence of all the concepts in the definition under

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD is otherwise established. For the avoidance of doubt, these guidelines illustrate and explain in more detail the characteristics likely to lead to an undertaking being considered an AIF, but they in no way alter the provisions of the AIFMD.

text: 6. The additional details provided by these guidelines should be relevant for the purposes of the AIFMD only and are not intended to affect the meaning of any similar concepts used in any other European legislation, including Directive

text: and Directive

text: . IV. Compliance and reporting obligations Status of the guidelines

text: 7. This document contains guidelines issued under Article 16 of the ESMA Regulation . In accordance with Article 16(3) of the ESMA Regulation, competent authorities and financial market participants must make every effort to comply with guidelines and recommendations.

text: 8. Competent authorities to whom the guidelines apply should comply by incorporating them into their supervisory practices, including where particular guidelines within the document are directed primarily at financial market participants. Reporting requirements

text: 9. Competent authorities to which these guidelines apply must notify ESMA whether they comply or intend to comply with the guidelines, with reasons for non-compliance, within two months of the date of publication by ESMA. In the absence of a response by this deadline, competent authorities will be considered as non-compliant. A template for notifications is available from the ESMA website.

text: 10. AIFMs are not required to report whether they comply with these guidelines. V. Guidelines on the treatment of investment compartments of an undertaking

text: 11. Where an investment compartment of an undertaking exhibits all the elements in the definition of ‘AIF’ in

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD (i.e. ‘collective investment undertaking’, ‘raising capital’, ‘number of investors’ and ‘defined investment policy’) this should be sufficient to determine that the undertaking as a whole is an ‘AIF’ under

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD. VI. Guidelines on ‘collective investment undertaking’

text: 12. The following characteristics, if all of them are exhibited by an undertaking, should show that the undertaking is a collective investment undertaking mentioned in

text: Article 4(1)

text: (a) of the AIFMD. The characteristics are that: (a) the undertaking does not have a general commercial or industrial purpose; (b) the undertaking pools together capital raised from its investors for the purpose of investment with a view to generating a pooled return for those investors; and (c) the unitholders or shareholders of the undertaking – as a collective group – have no day-today discretion or control. The fact that one or more but not all of the aforementioned unitholders or shareholders are granted day-to-day discretion or control should not be taken to show that the undertaking is not a collective investment undertaking. VII.Guidelines on ‘raising capital’

text: 13. The commercial activity of taking direct or indirect steps by an undertaking or a person or entity acting on its behalf (typically, the AIFM) to procure the transfer or commitment of capital by one or more investors to the undertaking for the purpose of investing it in accordance with a defined investment policy should amount to the activity of raising capital mentioned in

text: Article 4(1)

text: (a)(i) of the AIFMD.

text: 14. For the purpose of the previous paragraph, it should be immaterial whether: (a) the activity takes place only once, on several occasions or on an ongoing basis; (b) the transfer or commitment of capital takes the form of subscriptions in cash or in kind.

text: 15. Without prejudice to paragraph 16, when capital is invested in an undertaking by a member of a preexisting group, for the investment of whose private wealth the undertaking has been exclusively established, this is not likely to be within the scope of raising capital.

text: 16. The fact that a member of a pre-existing group invests alongside investors not being members of a pre-existing group should not have the consequence that the criterion ‘raising capital’ is not fulfilled. Whenever such a situation does arise, all the investors should enjoy full rights under the AIFMD. VIII. Guidelines on ‘number of investors’

text: 17. An undertaking which is not prevented by its national law, the rules or instruments of incorporation, or any other provision or arrangement of binding legal effect, from raising capital from more than one investor should be regarded as an undertaking which raises capital from a number of investors in accordance with

text: Article 4(1)

text: (a)(i) of the AIFMD. This should be the case even if it has in fact only one investor.

text: 18. An undertaking which is prevented by its national law, the rules or instruments of incorporation, or any other provision or arrangement of binding legal effect, from raising capital from more than one investor should be regarded as an undertaking which raises capital from a number of investors in accordance with

text: Article 4(1)

text: (a)(i) of the AIFMD if the sole investor: (a) invests capital which it has raised from more than one legal or natural person with a view to investing it for the benefit of those persons; and (b) consists of an arrangement or structure which in total has more than one investor for the purposes of the AIFMD.

text: 19. Examples of arrangements or structures within paragraph 18 include master/feeder structures where a single feeder fund invests in a master undertaking, fund of funds structures where the fund of funds is the sole investor in the underlying undertaking, and arrangements where the sole investor is a nominee acting as agent for more than one investor and aggregating their interests for administrative purposes. IX. Guidelines on ‘defined investment policy’

text: 20. An undertaking which has a policy about how the pooled capital in the undertaking is to be managed to generate a pooled return for the investors from whom it has been raised should be considered to have a defined investment policy in accordance with

text: Article 4(1)

text: (a)(i) of the AIFMD. The factors that would, singly or cumulatively, tend to indicate the existence of such a policy are the following: (a) the investment policy is determined and fixed, at the latest by the time that investors’ commitments to the undertaking become binding on them; (b) the investment policy is set out in a document which becomes part of or is referenced in the rules or instruments of incorporation of the undertaking; (c) the undertaking or the legal person managing the undertaking has an obligation (however arising) to investors, which is legally enforceable by them, to follow the investment policy, including all changes to it; (d) the investment policy specifies investment guidelines, with reference to criteria including any or all of the following: (i) to invest in certain categories of assets, or conform to restrictions on asset allocation; (ii) to pursue certain strategies; (iii)to invest in particular geographical regions; (iv) to conform to restrictions on leverage; (v) to conform to minimum holding periods; or (vi) to conform to other restrictions designed to provide risk diversification.

text: 21. In paragraph 20(d), any guidelines given for the management of an undertaking that determine investment criteria other than those set out in the business strategy followed by an undertaking having a general commercial or industrial purpose should be regarded as ‘investment guidelines’.

text: 22. Leaving full discretion to make investment decisions to the legal person managing an undertaking should not be used as a mean to circumvent the provisions of the AIFMD.