text: KOM(2003) 783 slutlig.

text: Se t.ex. Europeiska gemenskapernas domstols dom av den 30 april 1974 (

text: mål C-181/73

text: , R. & V. Haegeman mot Belgien, Rec.1974, s. I-449, punkt 5.

text: Se Europeiska gemenskapernas domstols dom av den 9 augusti 1994 (

text: mål C-327/91

text: Frankrike mot Europeiska gemenskapernas kommission, Rec.1994, s. I-3641, punkterna 15–17.

text: Se ECB:s yttrande

text: av den 13 juni 2001 på begäran av Europeiska unionens råd om ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om finansiella säkerhetsordningar (EGT C 196, 12.7.2001, s. 10), EMI:s yttrande CON/96/09 över ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om avvecklingens slutgiltighet och säkerheter (EGT C 156, 21.5.1998, s. 17) och EMI:s yttrande CON/96/02 med anledning av en remiss från Europeiska unionens råd i enlighet med artikel 109f.6 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat fördraget) och artikel 5.3 i Europeiska monetära institutets (EMI) stadga, över kommissionens ändrade förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om sanering och likvidation av kreditinstitut (EGT C 332, 30.10.1998, s. 13).

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/47/EG av den 6 juni 2002

text: om ställande av finansiell säkerhet, (EGT L 168, 27.6.2002, s. 43).

text: Se ECB:s yttrande

text: , punkterna 6 och 19.

text: Se

text: artikel 9.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/26/EG av den 19 maj 1998

text: om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper (EGT L 166, 11.6.1998, s. 45; nedan kallat direktivet om slutgiltig avveckling). Se också EMI:s yttrande CON/96/09.

text: Se

text: artikel 14

text: tredje strecksatsen i

text: rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000

text: om insolvensförfaranden (EGT L 160, 30.6.2000, s. 1).

text: Se

text: artikel 25 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/17/EG av den 19 mars 2001

text: om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag (EGT L 110, 20.4.2001, s. 28)

text: Se

text: artikel 24

text: och

text: artikel 31

text: tredje strecksatsen i

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG av den 4 april 2001

text: om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut (EGT L 125, 5.5. 2001, s. 15). Se även EMI:s yttrande CON/96/02.

text: Se

text: artikel 9.1

text: , jämfört med

text: artikel 2.1 h

text: , i direktiv

text: . Se även ECB:s yttrande

text: Se punkt 13 i ECB:s yttrande

text: av den 26 juni 2003 på begäran av det federala justitieministeriet i Österrike om ett utkast till federal lag om implementering av

text: om ställande av finansiell säkerhet. Se också punkt 13 i ECB:s yttrande

text: av den 4 augusti 2004 på begäran av finansministeriet i Belgien om ett utkast till lag om ställande av finansiell säkerhet och olika skattebestämmelser beträffande in rem säkerhetsordningar och lån för finansiella instrument.

text: Finns på www.ecb.int och www.cesr-eu.org.

text: Se rapporten från expertarbetsgruppens möte (15–19 januari 2001) och relaterat informellt arbete som utförts av det ständiga kontoret om tillämplig lag avseende transaktioner med värdepapper som innehas av en förmedlare, s. 17.

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 17 mars 2005 på begäran av Europeiska unionens råd över ett förslag till rådets beslut om undertecknande av Haagkonventionen om tillämplig lag för vissa rättigheter i fråga om finansiella instrument som förvaltas av en förmedlare (KOM(2003) 783 slutlig) (CON/2005/7)

text: Inledning

text: 1. Den 31 januari 2005 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från Europeiska unionens råd om ett yttrande över ett förslag till rådets beslut om undertecknande av Haagkonventionen om tillämplig lag för vissa rättigheter i fråga om finansiella instrument som förvaltas av en förmedlare (nedan kallat det föreslagna beslutet).

text: 2. ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artikel 105.4 första strecksatsen i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Det förslagna beslutets enda syfte är att bemyndiga undertecknandet av konventionen på gemenskapens vägnar. Det förslagna beslutet är ett förslag till gemenskapsrättsakt i enlighet med artikel 105.4 i fördraget eftersom Konventionen berör Eurosystemets och ECB:s behörighetsområden direkt eftersom den ECB noterar också att konventionen, om den undertecknas och ratificeras av gemenskapen, vid ikraftträdandet direkt kommer att påverka centrala bestämmelser i gemenskapslagstiftningen angående vilka ECB och Europeiska monetära institutet (EMI) har konsulterats under de gångna åren. I enlighet med artikel 17.5 första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: ett internationellt avtal är bindande för gemenskapen och utgör en integrerad del av gemenskapsrätten, och

text: en gemenskapsinstitutions beslut som å gemenskapens vägnar bemyndigar undertecknandet av ett internationellt avtal som är avsett att ha rättsverkan i hela gemenskapen är i sig en gemenskapsrättsakt.

punkt: i

text: kan medföra konsekenser för väl fungerande, effektiva och sunda clearing- och betalningssystem inom euroområdet (artikel 105.2 i fördraget samt artikel 3.1 och

text: artikel 22 i stadgan

text: för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken), och

punkt: ii

text: kan medföra konsekvenser för utformningen och genomförandet av den monetära politiken i euroområdet (artikel 105.2 i fördraget och

text: artikel 3.1 i stadgan

text: ), särskilt mot bakgrund av Eurosystemets skyldighet att utföra lånetransaktioner mot tillfredsställande säkerheter (

text: artikel 18.1 i stadgan

text: 3. Konventionen avser att skapa allmänt tillämpliga lagvalsregler som fastställer vilken lag som skall gälla för specifika frågor som rör innehav, överföring och pantsättning av värdepapper som krediterats värdepapperskonton (nedan kallade kontoförda värdepapper) som innehas av en förmedlare i ett internationellt sammanhang. Enligt vad som anges i konventionens ingress, motiveras konventionen av det brådskande praktiska behovet av att på en omfattande och alltjämt växande global finansiell marknad skapa rättssäkerhet och förutsebarhet beträffande vilken lag som skall tillämpas på finansiella instrument som nu vanligtvis förvaltas genom clearing- och avvecklingssystem eller andra förmedlare för att minska de juridiska riskerna, systemriskerna och därtill knutna kostnader och därigenom underlätta det internationella kapitalflödet och tillträdet till kapitalmarknaderna. Konventionens centrala bestämmelse finns i artikel 4.1. Enligt denna bestämmelse skall den lag tillämpas på frågor som omfattas av konventionen som är gällande lag i den stat som av den relevanta förmedlaren och kontoinnehavaren i kontoavtalet uttryckligen fastslagits vara den lagstiftning under vilket kontoavtalet lyder eller, lagen i den stat som avtalet uttryckligen föreskriver skall tillämpas på sådana frågor. Denna huvudregel mildras av ett s.k. realitetstest då konventionen också föreskriver att den relevanta förmedlaren vid tidpunkten för avtalet skall ha ett kontor i den staten där näringsverksamhet bedrivs eller annan regelbunden verksamhet som innefattar förvaltning av värdepapperskonton (nedan kallat det relevanta kontorskravet). Konventionen fastställer således lagvalsregler som främst baseras på den relevanta förmedlarens och kontoinnehavarens avtalsfrihet, och som endast begränsas av det relevanta kontorskravet som är till för att undvika helt godtyckliga val. Konventionen föreskriver tre subsidiära anknytningsregler för att fastställa tillämplig lag då parterna till kontoavtalet inte uttryckligen har valt tillämplig lag.

text: 4. I konventionen fastställs bl.a. vilken lag som skall tillämpas på de rättsliga egenskaperna hos, och verkningarna gentemot förmedlaren av, en transaktion rörande värdepapper som förvaltas av en förmedlare och en transaktion rörande värdepapper som förvaltas av en förmedlare. I konventionen fastställs därutöver den lag som skall tillämpas på de rättsliga egenskaperna hos och rättsverkningarna gentemot tredje man av en sådan kreditering eller en sådan transaktion, inklusive huruvida en persons rättigheter i värdepapper som förvaltas av en förmedlare utsläcker eller har företräde framför en annan persons rättigheter. Med beaktande av den vida definitionen av fall med internationell anknytning som enligt artikel 3 i konventionen gäller alla fall då ett val skall göras mellan lagarna i olika stater, skulle konventionen utöver de traditionella lagvalsfallen vara tillämplig även på varje fall som rör kontoförda värdepapper med ett utländskt element (se punkterna 3–1 till 3–5 i den förklarande rapporten om Haagkonventionen om tillämplig lag för vissa rättigheter i fråga om finansiella instrument som förvaltas av en förmedlare (nedan kallad rapporten om Haagkonventionen) samt punkterna 3–8 och 3–9 som förklarar syftet med kravet avseende fall med internationell anknytning.

text: Allmänna överväganden

text: 5. ECB är medveten om den avgörande betydelsen ur rättssäkerhetssynpunkt som det innebär att på förhand veta vilken lag som är tillämplig på vissa frågor avseende innehav, överföring och ställande av säkerhet för kontoförda värdepapper som innehas av en förmedlare i ett internationellt sammanhang, och vikten av att minska systemrisker som kan uppstå p.g.a. osäkerhet i detta hänseende. ECB är också medveten om fördelarna med att skapa allmänt tillämpliga och enhetliga lagvalsregler, t.ex. enligt vad som fastslås i konventionen, för att förstärka effektiviteten och flexibiliteten både på de europeiska och globala finansmarknaderna. ECB välkomnar därför generellt syftet med konventionen.

text: 6. När ECB konsulterades av rådet avseende säkerhetsdirektivet noterade den följande: ECB stöder [vidare] förslaget att skapa rättssäkerhet när det gäller användandet över nationsgränserna av kontoförda finansiella tillgångar genom att införa en enda klar regel för att fastställa var sådana tillgångar är belägna och därvid utgå ifrån och ytterligare specificera de principer som finns i direktivet om slutgiltig avveckling. Detta kommer inte endast att skapa ökad effektivitet i de transaktioner som är nödvändiga för genomförandet av den gemensamma penningpolitiken, där Eurosystemet förser sina motparter med likvida medel mot säkerhet, både nationellt och över nationsgränserna, utan även öka rättssäkerheten och effektiviteten i sådana transaktioner, där aktörerna på penningmarknaden fördelar dessa likvida medel vidare på marknaden genom inbördes transaktioner för att hantera enskilda likviditetsöverskott och – underskott. I detta sammanhang uppmanar ECB de berörda enheterna, särskilt medlemsstaterna, att i samband med de diskussioner som pågår inom ramen för Haagkonferensen om internationell privaträtt om ett utkast till konvention om tillämplig lag på överlåtelse av finansiella instrument som innehas genom indirekta system för innehav söka nå en lösning som stämmer överens med principerna både i artikel 10 i det föreslagna direktivet och artikel 9.2 i direktivet om slutgiltig avveckling.

text: 7. ECB noterar också att gemenskapen helt riktigt har strävat efter att bemöta problemen med att tillämpa de traditionella lex rei sitae-principerna för kontoförda värdepapper genom att utveckla lagvalsregler som avvisar genomsynsmetoden (look-through approach) och som fastställer tillämplig lag på grundval av platsen där det relevanta kontot är beläget, registrerat, innehas och/eller förvaltas. I detta sammanhang uppmärksammar ECB gemenskapslagstiftningen om betalnings- och avvecklingssystem, insolvensförfaranden generellt sett, rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag och särskilt kreditinstitut, samt finansiella säkerhetsordningar.

text: 8. ECB noterar vidare att de regler som slutligen antagits av konventionens författare drastiskt avviker från de lagvalsregler som för närvarande tillämpas i medlemsstaterna på förmedlingsinnehav av kontoförda värdepapper, vilka baseras på ovannämnda gemenskapslagstiftning. ECB noterar grunderna för denna avvikelse som anges i rapporten om Haagkonventionen (se punkterna Int-41 till Int-46, 4–4 och 4–24 till 4–25). ECB är också medveten om att det i ett alltmer integrerat globalt finansiellt system ibland kan vara svårt att tillordna ett värdepapperskonto till en viss jurisdiktion när frågan om lagval uppkommer. ECB noterar de utmaningar som aktörerna på finansmarknaden som agerar över gränserna ställs inför och önskar på ett konstruktivt sätt att bidra till antagandet av allmänt tillämpliga och enhetliga regler.

text: 9. ECB anser likväl att den rådande gemenskapslagstiftningen avsevärt har bidragit till rättssäkerheten och till att reducera systemriskerna inom gemenskapen. Därför är det nödvändigt att noga undersöka huruvida konventionens tillvägagångssätt inom vissa huvudområden skulle medföra en högre grad av rättssäkerhet och ett bättre skydd mot systemrisker jämfört med nuvarande gemenskapslagstiftning. ECB anser att konventionen väcker en rad potentiellt viktiga frågor i detta avseende som gemenskapen borde undersöka närmare innan den bestämmer huruvida de nuvarande reglerna skall ersättas med konventionen. ECB föreslår att dessa frågor tas upp i en omfattande konsekvensanalys av konventionen ur ett gemenskapsperspektiv (se punkt 20).

text: Specifika överväganden

text: Flera tillämpliga lagar inom ett system eller en värdepapperscentral

text: 10. I enlighet med vad som angetts i tidigare yttranden över utkast till nationell lagstiftning om genomförandet av säkerhetsdirektivet vill ECB understryka att alla parter som är inblandade i lagstiftningsprocessen på nära håll bör undersöka konventionens möjliga konsekvenser för systemets stabilitet och på behandlingen av säkerhetstransaktioner för att undvika en underminering av den nuvarande skyddsnivån. Detta kan bl.a. innebära en begränsning av lagvalet som tillämpas på äganderätten över finansiella instrument som hålls på konton i ett systematiskt viktigt system (särskilt värdepappersavvecklingssystem som utvärderas och används av Eurosystemet) på lagen som reglerar det systemet, liksom andra åtgärder som syftar till att bevara slutgiltighet, säkerhet och öppenhet i systemet. I detta sammanhang vill ECB också uppmärksamma Standarder för clearing och avveckling av värdepapper i Europeiska unionen som publiceras av Europeiska värdepapperstillsynskommittén (CESR) (nedan kallade ECBS-CESR-standarder). Dessa standarder innehåller principer för säkerhet, sundhet och effektivitet avseende clearing och avveckling avseende värdepapper. Standard 1 föreskriver att clearing och avvecklingssystem för värdepapper och länkar dem emellan bör ha en stark, tydlig och öppen rättslig förankring i de berörda jurisdiktionerna. Såsom påpekas på sida 15 i rapporten från ECBS/CESR (september 2004), innefattar denna standard, som bl.a. riktar sig till värdepapperscentraler och betydande säkerhetsdepåer, att man med tanke på systemriskerna, bör främja en harmonisering av regler för att minimera olikheter som uppstår p.g.a. olika nationella bestämmelser och regelsystem. En tillämpning av många olika jurisdiktioner inom ett system ökar den rättsliga komplexiteten och kan påverka systemets stabilitet. Direktivet om slutgiltig avveckling har minskat dessa risker genom att skapa klara regler för vilken lag som skall styra systemet och vilken lag som reglerar rättigheter och skyldigheter för en deltagare i en insolvenssituation. På samma sätt bör antalet jurisdiktioner som väljs inom ett system vara så få som möjligt. Beroende på en analys av de rättsliga riskerna kan det visa sig vara önskvärt att endast ett rättssystem väljs för att reglera de egendomsrättsliga aspekterna för alla värdepapper som innehas på deltagarnas konton i systemet, och att endast ett system styr de avtalsrättsliga aspekterna av förhållandet mellan systemet och var och en av dess deltagare. För att bevara systemets slutgiltighet, säkerhet och öppenhet bör den lag som väljs helst vara identisk med den lag som reglerar systemet (se ECBS/CESR:s rapport nr 37 från september 2004).

text: 11. Enligt de nuvarande gemenskapsbestämmelserna är den jurisdiktion vars lag reglerar ett värdepappersavvecklingssystem eller en värdepapperscentral densamma som den jurisdiktion vars lag reglerar de egendomsrättsliga aspekterna av sådana rättigheter som följer av kontoförda värdepapper som finns registrerade i det värdepappersavvecklingssystemet eller hos den värdepapperscentralen; härigenom säkerställs rättssäkerhet och öppenhet samtidigt som systemrisker undviks. Jämfört med de nuvarande reglerna är det oklart huruvida konventionen, som de facto kan öka rättssäkerheten kring de praktiska svårigheterna med att lokalisera ett värdepapperskonto i samband med en lagvalsfråga, inte samtidigt också skapar rättsosäkerhet genom att i vissa fall tillåta att konflikter mellan olika tillämpliga lagar uppstår inom samma värdepappersavvecklingssystem eller värdepapperscentral. Att avgöra vilken lag som är tillämplig på rättigheter som följer av kontoförda värdepapper på grundval av den lag som valts i avtalet mellan värdepappersavvecklingssystemet eller värdepapperscentralen och dess kontoinnehavare kan teoretiskt leda till att flera olika lagar reglerar de egendomsrättsliga aspekterna inom ett värdepappersavvecklingssystem eller en värdepapperscentral, inklusive en eller flera lagar från ett annat land än den jurisdiktion där värdepappersavvecklingssystemet eller värdepapperscentralen finns, även lagar från länder utanför gemenskapen kan komma att tillämpas. Om dessa lagar inte harmoniseras kan följderna av olikheterna avseende slutgiltig avveckling – i synnerhet när den lag/de lagar som valts i kontoavtalet inte ger ett skydd motsvarande det skydd som ges enligt direktivet om slutgiltig avveckling – eventuellt innebära en fara för hela systemets sundhet och medföra systemrisker. Denna mångfald och/eller tillämpningen av lagar från ett tredjeland kan försvåra tillsyns- och regleringsarbetet för de behöriga myndigheterna i den jurisdiktion där värdepappersavvecklingssystemet eller värdepapperscentralen är belägen.

text: 12. ECB är medveten om att värdepappersavvecklingssystemen eller värdepapperscentralerna som är belägna i gemenskapen i praktiken kanske inte har för avsikt att tillåta att de egendomsrättsliga aspekterna av kontoförda värdepapper inom deras system regleras av olika lagar, eftersom detta kunde riskera utbytbarheten av de värdepapper som innehas, överförs eller pantsätts inom systemet samt även riskera det skydd i form av slutgiltighet som systemets deltagare åtnjuter enligt direktivet om slutgiltig avveckling. ECB är också medveten om att värdepappersavvecklingssystemen eller värdepapperscentralerna som är belägna i gemenskapen i praktiken kanske inte har för avsikt att tillåta att dessa aspekter regleras enligt en enda lag som inte är den lag som reglerar systemet i enlighet med direktivet om slutgiltig avveckling. Trots detta kan det inte garanteras att så skulle bli fallet om konventionen undertecknas och ratificeras. Mot bakgrund av denna möjlighet anser ECB att konventionens konsekvenser inom gemenskapen avseende slutgiltig avveckling och relaterade avvecklings- och förvaringsaspekter är tillräckligt allvarliga för att kunna medföra systemrisker. Detta är ytterligare en aspekt som bör föranleda fortsatta överläggning som del av konsekvensanalysen av konventionen ur ett heltäckande gemenskapsperspektiv (se punkt 20).

text: Tredje mans rättigheter

text: 13. Beträffande konventionens följder för tredje mans rättigheter noterar ECB först och främst att där en kontoinnehavares borgenär tar de finansiella instrumenten i beslag kommer den lag som bestäms genom konventionen att avgöra hur den beslagtagande borgenärens rättigheter i de finansiella instrumenten rangordnas och förmedlarens förpliktelser gentemot denna borgenär (artikel 2.1 d och 2.1 e i konventionen). Med beaktande av nuvarande regler i olika medlemsstater som föreskriver att beslag och utsökning avseende kontoförda värdepapper regleras enligt lagen, och i vissa fall domstolarna, på den plats där värdepapperen är belägna, kommer den lag som fastställs enligt konventionen inte nödvändigtvis att tillämpas på frågor kring domstolars behörighet och de processuella kraven för ett beslag och påföljande utmätning. Även om konventionen inte ändrar de nuvarande reglerna avseende villkoren för domstolars behörighet och processrättsliga regler kring beslag och utmätning, vilket ännu inte undersökts, kan konventionen medföra betydande förändringar i rättstillämpningen. Framförallt kan den medföra en ökning av antalet fall där en domstol som är behörig att avgöra frågor som rör beslag eller utmätning av kontoförda värdepapper tvingas tillämpa utländsk rätt – d.v.s. den lag som skall tillämpas enligt konventionen – för att avgöra en fordringsägarens rätt till värdepapper i beslag och för att upprätta en rangordning bland fordringsägare. Konventionens författare har varit medvetna om denna svårighet och förklarat att den lag som skall tillämpas på egendomsrättsliga frågor bör vara lagen där registreringen av rättigheten förvaltas och där således ett beslut avseende egendomen faktiskt kan verkställas. Ett ytterligare exempel på konventionens följder för tredje mans rättigheter berör säkerhetsrätter enligt lag. Medan konventionens tillämpningsområde begränsas till säkerthetsrätter till förmån för kontoinnehavarens förmedlare (artikel 1.2 c i konventionen), kan detta ändå avsevärt påverka andra säkerhetsrätter enligt lag avseende kontoförda värdepapper (t.ex. säkerhetsrätter avseende skatter), eftersom lagen enligt konventionen t.ex. kommer att avgöra dessa säkerhetsrätters prioritet (se punkterna 1–31 i rapporten om Haagkonventionen).

text: 14. Medan en part till en transaktion med kontoförda värdepapper åtminstone avtalsrättsligt kan ålägga sin motpart att tillhandahålla information avseende den lag som väljs i det relevanta kontoavtalet, saknar konventionen transparens gentemot tredje man. Tredje man, såsom kontoinnehavarens borgenärer som vill ta värdepapper i beslag eller få betalning för en fordran, kan ha konkurrerande rättigheter i värdepapperen eller åtminstone ha ett legitimt intresse av att veta var värdepapperen är belägna. Förutom eventuella förbud enligt lag mot uppdagande av information som den relevanta förmedlaren omfattas av och/eller bestämmelser med samma innebörd som framgår av kontoavtalet, kommer det att bli mycket svårt för tredje man att begära information från kontoinnehavaren avseende den lag som valts i avtalet mellan kontoinnehavaren och dennes förmedlare. Eftersom det också under ett lagvalsregelsystem som grundar sig på kontots lokalisering inte alltid är lätt för tredje man att avgöra var konton för kontoförda värdepapper förvaltas för deras gäldenärers räkning, innebär konventionens valmöjligheter att den lag som är tillämplig på kontoförda värdepapper för genomdrivandet av konkurrerande tredje mans rättigheter, t.ex. genom beslag, kommer att bero på, och variera beroende på, kriteriet i den lag som väljs i kontoavtalet (som ofta är konfidentiellt), och som t.o.m. kan ändras för att byta tillämplig lag (artikel 7.1 i konventionen). Såsom visats i denna och föregående punkter, är konventionens tänkbara följder på tredje mans rättigheter och berättigade förväntningar ytterligare ett skäl för att i förväg utföra en omfattande konsekvensanalys av konventionen (se punkt 20).

text: Harmonisering av materiell värdepappersrätt

text: 15. Eventuell rättsosäkerhet till följd av lagvalsreglerna i konventionen skulle inte uppstå om den materiella rätten avseende innehav, överföring och ställande av säkerhet för kontoförda värdepapper som innehas av en förmedlare vore densamma i hela gemenskapen eller, där lagen i ett tredje land tillämpas, densamma i hela världen. ECB anser därför att även om en klar och effektiv harmoniserad lagvalsregel tveklöst bidrar till att undanröja osäkerhet i samband med gränsöverskridande förmedlingsinnehav av kontoförda värdepapper, så bör en lagvalsreform helst behandlas som en integrerad del av en vidare reform som också innefattar rättsliga frågor av materiell karaktär. En sådan reform av den materiella rätten och global harmonisering skulle mycket riktigt minska konsekvenserna av det avtalsrättsliga valet av tillämplig lag. I detta avseende välkomnar ECB att Europeiska kommissionen inrättat en arbetsgrupp som undersöker rättssäkerheten inom området clearing- och avveckling (nedan kallad rättssäkerhetsprojektet) och det arbete gruppen utfört, vilket skapar en unik möjlighet att kombinera både reformer och uppnåendet av en enda, konsekvent lösning, något som kommissionen förespråkar. Med vidare beaktande av den ökade integrationen av de globala finansiella marknaderna övervakar ECB också på nära håll Unidroits framsteg med arbetet att globalt harmonisera den materiella rätten avseende kontoförda värdepapper genom dokumentet Preliminärt utkast till konvention om harmoniserade materiella regler avseende värdepapper som innehas av en förmedlare (Preliminary draft convention on harmonised substantive rules regarding securities held with an intermediary, nedan kallad Unidroits konventionsutkast). I detta sammanhang noteras att Unidroit också ser svårigheterna med en fristående lagvalsreform och noterar att det, även om det finns en klar och tillförlitlig lagvalsregel, är möjligt att lagarna i två eller flera rättsystem kan reglera samtliga aspekter av ett visst förhållande eftersom lagvalsanalysen inte nödvändigtvis kommer att leda till samma svar avseende varje enskild aspekt i ett större sammanhang (se utkast till memorandum om Unidroits konventionsutkast, s. 10; se även punkt 17). Mot bakgrund av den nuvarande gemenskapslagstiftningen på detta område är ECB inte övertygad om att gemenskapen har ett tvingande eller brådskande behov av att anta konventionen och rekommenderar att harmoniseringen av lagvalsreglerna samordnas med harmoniseringen av den materiella rätten, åtminstone på gemenskapsnivå.

text: Lagkonkurrens

text: 16. En annan fråga som berör rättssäkerheten är att konventionen i sig inte garanterar att endast en enda lag tillämpas på de områden den täcker. Konventionen föreskriver att tillämpningen av en regel i den lag som anvisas enligt konventionen får vägras endast om verkningarna av en sådan tillämpning uppenbart är oförenliga med grunderna för domstolslandets rättsordning där konventionen skall tillämpas (artikel 11.1 i konventionen, som innehåller ett s.k. ordre public-undantag). Vidare hindrar inte konventionen tillämpningen av gällande regler i domstolslandets lag vilka, oavsett vilken lag som skall tillämpas, skall tillämpas även på fall med internationell anknytning (artikel 11.2 i konventionen, som innehåller det sedvanliga undantaget för tvingande lagstiftning). Trots att man begränsar konkurrens från ordre public eller tvingande lagstiftning genom artikel 11.3 i konventionen, kan det ifrågasättas huruvida en domstol endast i extremt sällsynta fall (se punkt 11–1 i rapporten om Haagkonventionen) skulle åsidosätta eller begränsa tillämpningen av den lag som fastställts enligt konventionen i enlighet med artikel 11.1 eller 11.2 i denna. Det rättsystem där t.ex. ett värdepappersavvecklingssystem eller en värdepapperscentral är belägen kan anta tvingande lagar, som bland annat skall säkerställa att den rättsliga och operativa ramen för värdepappersinfrastrukturen, inklusive värdepapperskonton, är sund och effektiv.

text: 17. Rent allmänt, oavsett direkt konkurrens på grund av artikel 11.1 eller 11.2 i konventionen, noterar ECB att det i många rättssystem finns ett stort antal andra lagar – ofta av offentligrättslig natur – som reglerar olika frågor som rör värdepapper och/eller värdepapperskonton och som anger att deras tillämpningsområde är platsen (situs) där dessa värdepapper och värdepapperskonton befinner sig. Enligt nuvarande gemenskapslagstiftning avseende värdepapperens egendomsrättsliga aspekter, sammanfaller situs-lagarna med den lag som reglerar dessa egendomsrättsliga aspekter. Om de nuvarande reglerna ersätts med konventionen kan dessa andra lagar, även om de kanske reglerar frågor som inte är uppräknade i artikel 2.1 i konventionen, och lagen enligt konventionen ändå direkt eller indirekt påverka varandra. Unidroit bekräftar också denna möjlighet då man påpekar att aspekter av t.ex. avtalsrätt, bolagsrätt, insolvenrätt, äganderätt och värdepappersrätt både kanomfattas av lagvalsbestämmelser och att lagvalsreglerna kan utpeka olika rättsystem för olika aspekter. Vissa tidigare oförutsedda luckor i lagstiftningen, oklarheter, komplikationer eller hinder kan försvåra goda rättsliga resultat, åtminstone inom rimlig tid. Brister inom ett nationellt regelverk kan skapa svårigheter avseende aspekter som regleras av en annan lag, etc. Det kan således sägas att gränsöverskridande innehav och transaktioner troligtvis mångdubblar rättsosäkerheten (se utkast till Unidroitkonventionens memorandum, s. 10). Konkurrens kan t.ex. också gälla ECB:s insamling av statistiska uppgifter (se

text: artikel 5 i stadgan

text: ) som strävar efter att minimera rapporteringsformaliteterna inom det existerande regelverket och där en ändring av de rådande lagvalsreglerna kan påverka rapporteringen av gränsöverskridande transaktioner och positioner avseende värdepapper. Det samband som kan finnas mellan en lagvalsregel och det omgivande ramverket av andra relevanta lagar talar också för att man först gör en omfattande konsekvensanalys av konventionens effekter i gemenskapen och en harmonisering av den materiella rätten rörande värdepapper (se punkt 20).

text: Möjlighet till undantag

text: 18. ECB noterar slutligen kort att, såsom framgår i punkt 1–37 i Haagkonventionsrapporten, möjligheten för vissa specifika värdepappersavvecklingssystem och värdepapperscentraler att under vissa omständigheter i enlighet med artikel 1.5 i konventionen beviljas undantag från konventionen också kan vara relevant för andra liknande system. Effekterna av denna undantagsmöjlighet för driften av ett värdepappersavvecklingssystem och för kontoförda värdepapper som innehas i ett sådant system har ännu inte analyserats och borde därför bli föremål för ytterligare bedömning.

text: Avslutande överväganden

text: 19. Eftersom den här konsultationen berör frågan huruvida en internationell konvention skall undertecknas på gemenskapens vägnar, fokuseras det här yttrandet på, och inskränker sig till, allmänna iakttagelser av direkt relevans för att underlätta rådets beslut huruvida det skall godkänna undertecknandet av konventionen eller inte. ECB har ytterligare rättsliga och tekniska kommentarer till konventionen men anser att dessa passar bättre inom ramen för en konsekvensanalys genomförd av gemenskapen.

text: 20. Den nuvarande gemenskapslagstiftningen om den lag som är tillämplig på innehav, överföring och ställande av säkerhet för förmedlingsinnehav av kontoförda värdepapper som innehas av en förmedlare innebar en förbättring av rättsäkerheten och av skyddet mot systemrisker i hela gemenskapen. Konventionen erbjuder en möjlig metod för att i ett alltmer integrerat globalt finansiellt system kunna bemöta de berättigade frågor som kan uppstå genom svårigheten att i en lagvalssituation klart kunna identifiera var ett värdepapperskonto är beläget. ECB stöder målet att skapa en allmänt tillämplig lagvalsmetod på detta område men skulle, med beaktande av konventionens möjliga konsekvenser och nuvarande gemenskapslagstiftning, ändå välkomna en omfattande förhandsbedömning av de konsekvenser konventionen kan få i gemenskapen. ECB och Eurosystemet, för vilka de aspekter på konventionen som rör systemrisk är av största betydelse, är redo att bidra till en sådan bedömning som en del av Eurosystemets uppgifter enligt artikel 105.5 i fördraget. För att inte föregripa resultatet, bör denna bedömning göras innan en diskussion om konventionens möjliga untertecknande äger rum, eftersom de existerande gemenskapsreglerna är tillräckliga och inte kräver ett brådskande eller tvingande undertecknande av konventionen. Denna bedömning påverkar inte gemenskapens initiativ på området clearing och avveckling och behovet av en snabb och omfattande harmonisering av den materiella rätten kring kontoförda värdepapper, vilket skulle öka den finansiella integrationen i gemenskapen.


text: OJ L 189, 3.7.1998, p. 42. 2 OJ L 318, 27.11.1998, p. 1.

text: OJ L 250, 2.10.2003, p. 10.

text: OJ C 195, 31.7.2004, p. 8.

text: OJ C 195, 31.7.2004, p. 8. 9 OJ C 39, 11.2.2000, p. 3.

publisher: Europeiska centralbanken

sprak: en

title: Opinion of the European Central Bank of 1 April 2005 at the request of Lietuvos bankas on draft rules on minimum reserve requirements for credit institutions (CON/2005/8)

serie: con

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 1 April 2005 at the request of Lietuvos bankas on draft rules on minimum reserve requirements for credit institutions (

text: ) Introduction

type: rubrik

text: 1. On 14 February 2005 the European Central Bank (ECB) received a request from Lietuvos bankas for an opinion on draft rules on minimum reserve requirements for credit institutions (hereinafter the ‘draft rules’). Lietuvos bankas is the national authority that will adopt the draft rules.

type: stycke

text: 2. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on

text: Article 2(2) of Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions , as the draft rules relate to instruments of monetary policy of a non-participating Member State. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 3. The main objective of the draft rules is to improve compatibility between the minimum reserve system in Lithuania and the Eurosystem’s minimum reserve system. In particular, the draft rules propose: (a) that minimum reserves shall be calculated and verified according to the balance sheet statistical reports of monetary financial institutions; (b) that all minimum reserves shall be held in the national currency (the litas); and (c) that the balances of credit institutions held as minimum reserves shall be remunerated. At the same time, Lietuvos bankas wishes to retain certain specific features of the national system for minimum reserves in Lithuania. In addition, Lietuvos bankas has requested the ECB to clarify whether the Eurosystem minimum reserve requirements would be applicable to credit unions established in Lithuania, once Lithuania has adopted the euro.

text: 4. The ECB notes that the legal framework underlying the Eurosystem’s minimum reserve system is laid down in: (i) Article 19 of the Statute of the European System of Central Banks and the European Central Bank, (ii)

text: Council Regulation (EC) No 2531/98 of 23 November 1998

text: concerning the application of minimum reserves by the European Central Bank , and (iii)

text: Regulation (EC) No 1745/2003

text: of the European Central Bank on the application of minimum reserves (ECB/2003/9) . The purpose of these legal acts, which are directly applicable to and binding on credit institutions, is to ensure that the terms and conditions for the Eurosystem’s minimum reserve system are uniform throughout the euro area. Taking into account the aforementioned legal framework for the Eurosystem’s reserve requirements, the ECB wishes to provide the following comments on the draft rules.

text: General observations

text: 5. First, in the course of preparing for the introduction of the euro in Lithuania, Lietuvos bankas will need to examine whether the Eurosystem’s requirements can be fulfilled effectively and whether the necessary measures have been adopted in Lithuania to ensure that the authorities have the requisite powers, under Lithuanian law, to assist and cooperate with the ECB in order to collect and verify the information necessary for the Eurosystem’s minimum reserve system.

text: 6. Second, because the Eurosystem’s minimum reserve system is highly dependent on the Eurosystem’s statistical reporting requirements for its data, and because any changes to the statistical reporting requirements will have a direct influence on the size of minimum reserve holdings, a key element for achieving consistency between the Lithuanian minimum reserve system and that of the Eurosystem is the introduction into Lithuanian law of statistical reporting requirements corresponding to those of the Eurosystem.

text: 7. Third, the ECB will have to consider introducing transitional arrangements for the application of the Eurosystem’s minimum reserve system for the introduction of the euro in Lithuania, as was the case when Greece adopted the euro on 1 January 2001. This would involve a transitional maintenance period for credit institutions located in Lithuania as well as transitional provisions for credit institutions located in other participating Member States.

text: 8. Taking these general observations into account, the ECB welcomes the initiative of Lietuvos bankas to review the minimum reserve system in Lithuania with a view to bringing it into line with the Eurosystem’s minimum reserve system. The ECB notes that, although non-participating Member States retain their powers in the field of monetary policy, it is nevertheless beneficial to gradually achieve consistency with Eurosystem standards so that credit institutions can become acquainted with the minimum reserve requirements that will apply when the euro is introduced in Lithuania.

text: 9. The ECB is also aware that Lietuvos Respublikos Seimas (Lithuania’s Parliament) is currently considering a draft law to amend the Credit Unions Act. This opinion is based on the law currently in force, and does not take account of any proposed amendment to the Credit Unions Act.

text: Applicability of the Eurosystem’s minimum reserve requirements to Lithuanian credit unions

text: 10. Concerning the query of Lietuvos bankas about the applicability of the Eurosystem’s minimum reserve requirements to credit unions established in Lithuania upon the introduction of the euro in Lithuania, the ECB notes at the outset that, in a number of euro area Member States, credit unions are currently subject to Eurosystem minimum reserve requirements. The ECB notes that Article 2(1) of Regulation EC No 1745/2003 provides that the following categories of institutions are subject to minimum reserve requirements: (a) credit institutions as defined in the first subparagraph of

text: Article 1(1) of Directive 2000/12/EC

text: of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking-up and pursuit of the business of credit institutions (hereinafter the ‘Consolidated Banking Directive’), other than participating national central banks (NCBs); and (b) branches, as defined in Article 1(3) of the Consolidated Banking Directive, of credit institutions as defined in the first subparagraph of Article 1(1) of the same Directive, other than participating NCBs. The first subparagraph of Article 1(1) of the Consolidated Banking Directive defines a credit institution as ‘an undertaking whose business is to receive deposits or other repayable funds from the public and to grant credits for its own account’. Article 2(3) of the Consolidated Banking Directive exempts certain institutions from the scope of its application, including in particular the NCBs of Member States, post office giro institutions and specifically listed national entities, including credit unions established in Lithuania, with the sole exception of the Central Credit Union. However, the fact that Lithuanian credit unions are exempt for prudential supervision purposes from the scope of application of the Consolidated Banking Directive does not automatically imply that they would also be exempt from the Eurosystem’s reserve requirements established for monetary policy purposes. Indeed, the ECB considers that in order to apply the Eurosystem’s reserve requirements it is necessary to carry out a material test as to whether an institution fulfils the criteria laid down in the first subparagraph of Article 1(1) of the Consolidated Banking Directive (i.e. whether its business is to receive deposits or other repayable funds from the public and to grant credits for its own account). Therefore, the ECB has examined whether Lithuanian credit unions fulfil the criteria laid down in the first subparagraph of Article 1(1) of the Consolidated Banking Directive.

text: 11. Regarding the nature of the business of a Lithuanian credit union and whether this is ‘to receive deposits or other repayable funds from the public’ within the meaning of the Consolidated Banking Directive, the ECB notes that, under the Lithuanian Act on credit unions (hereinafter the ‘Credit Unions Act’), Lithuanian credit unions may receive deposits from various persons, including their members and associated members, as well as from associations of credit unions, associations, religious communities/associations, trade union organisations, charities registered in Lithuania, institutions authorised by the Government of Lithuania and/or local authorities, and international or foreign charities. Also, before a credit union joins the Central Credit Union, it may receive deposits from other credit unions which are not members of the Central Credit Union. The ECB notes that, under the Credit Unions Act, a variety of persons may become members of a credit union, 4 OJ L 126, 26.5.2000, p. 1, as last amended by Directive

text: (OJ L 125, 28.4.2004, p. 44). 5 Under the provisions of Annex II, Chapter 3 of the Accession Treaty 2003. 6 Lithuanian Official Gazette, 1995, No 26-578, as amended. The ECB also understands that the Act on credit unions is a special law in relation to the Act on co-operative companies (co-operatives). Lithuanian Official Gazette, 1993, No 20-488, as amended. including natural persons who are permanently resident in Lithuania and certain legal entities registered in Lithuania (e.g., associations, organisations of trade unions, religious communities and associations and agricultural cooperatives). The ECB also notes that, under the Credit Unions Act, a credit union may restrict its membership by reference to various criteria (e.g., employment in the same entity, membership of the same professional group or organisation, or residence in the same township or ward). Also, a credit union may accept a variety of associated members, including individual (personal) enterprises, economic partnerships, agricultural cooperatives, certain private companies controlled by a member(s) of a credit union, small enterprises, and natural persons who reside, work or study in the ward in which the credit union has its headquarters. The ECB further notes that, under the Credit Unions Act, deposits paid into credit unions are subject to the Lithuanian deposit-guarantee scheme.

text: 12. Regarding whether it is the business of a Lithuanian credit union to ‘grant credits for its own account’ within the meaning of the Consolidated Banking Directive, the ECB notes that, under the Credit Unions Act, credit unions established in Lithuania may grant loans to their members for the purposes specified in the statutes of the credit unions. The ECB considers that the restriction allowing loans to be granted only for the purposes specified in the statutes of credit unions may not be considered as restricting the capacity of credit unions to ‘grant credits for their own account’ within the meaning of the Consolidated Banking Directive. The ECB also notes that, under the Credit Unions Act, credit unions are entitled to engage in other activities appropriate for credit institutions. The ECB further notes that the Credit Unions Act refers to credit unions as ‘credit institutions’. On the basis of the foregoing, the ECB considers that, under Lithuanian law currently in force, credit unions established in Lithuania may engage in certain activities which are common to credit institutions. In particular, they may receive deposits and grant loans on their own account.

text: 13. However, the question remains whether Lithuanian credit unions receive deposits ‘from the public’ within the meaning of the Consolidated Banking Directive. The ECB understands that, in practice, certain Lithuanian credit unions may be rather small, have a narrow membership base and receive deposits from a restricted group. Yet, given that the compass of potential depositors in Lithuanian credit unions is wide, it is difficult to argue that Lithuanian credit unions do not receive deposits ‘from the public’, within the meaning of the Consolidated Banking Directive.

text: 14. In light of the above, the ECB considers that Lithuanian credit unions fall under the definition of a credit institution within the meaning of the Consolidated Banking Directive, and will therefore be subject to the Eurosystem minimum reserve requirements when Lithuania adopts the euro.

text: The treatment of subscriptions to the capital of Lithuanian credit unions

text: 15. The ECB notes that, under the Credit Unions Act, members of Lithuanian credit unions may withdraw from a credit union upon giving three months’ written notice. The ECB understands that, upon such withdrawal, funds that have been paid as a subscription to the credit union’s capital may be repaid under the conditions laid down in the Credit Unions Act. Consistent with this, the period within which the repayments must be made is determined by taking into account the financial position and liquidity of the credit union in question. In any event, the capital has to be repaid within 12 months from the date of a member’s withdrawal. In view of these provisions, it has to be considered whether such funds paid to the credit union should be regarded as being in the nature of deposits and, therefore, as liabilities against which minimum reserves have to be held with Lietuvos bankas. This question has not been explicitly decided in the Eurosystem minimum reserve system and is subject to ongoing analysis and discussion. The ECB will provide any relevant information to Lietuvos bankas well in advance of the date on which the Eurosystem’s minimum reserve system becomes applicable to Lithuanian credit unions, thus ensuring a smooth transition to the new minimum reserve system.

text: Technical comments

text: 16. With regard to the detailed provisions of the draft rules, the ECB would like to offer the following technical comments which Lietuvos bankas may wish to reflect upon already at this preparatory stage.

text: 17. Section 18 of the draft rules provides that, where a credit institution frequently revises its data on the reserve base or on the required reserves, Lietuvos bankas may restrict its ability to make further revisions. The ECB notes that, in the Eurosystem’s minimum reserve system, revisions to data on the reserve base are generally not excluded given that such revisions can help improve the quality of data. Nevertheless, systematic reporting of incorrect data may be regarded, for the purposes of imposing sanctions for infringements of balance sheet statistical reporting requirements, as ‘serious misconduct’, for which an increased sanction may be imposed (see Notice of the European Central Bank on the imposition of sanctions for infringement of balance sheet statistical reporting requirements (2004/C 195/10) ). In this regard, the ECB notes that, under Section 39 of the draft rules, taking into account the frequency of violations and/or the their impact on a credit institution’s reserve base and/or required reserves, Lietuvos bankas may impose an increased penalty if, inter alia, it becomes evident that the credit institution has reported incorrect or incomplete data.

text: 18. The ECB draws attention to the fact that the penalties that Lietuvos bankas may impose under Section 39 of the draft rules concern failure to comply with statistical reporting requirements (e.g., incorrect or incomplete reported data, or where the form of the report does not meet the set requirements, or if verification of the accuracy of reported data is hindered). Although failure to comply with statistical reporting requirements directly influences the subsequent setting of the minimum reserve requirement, the ECB itself clearly distinguishes between the two. The ECB’s specific sanctioning principles have been set out in two distinct notices, Notice of the European Central Bank on the imposition of sanctions for infringements of balance sheet statistical reporting requirements (2004/C 195/10) and Notice of the European Central Bank on the imposition of sanctions for breaches of the obligation to hold minimum reserves (2000/C 39/04) .

text: 19. Section 41 of the draft rules provides that, upon the failure of a credit institution to comply with reserve requirements, Lietuvos bankas may increase its reserve requirement by up to three times the shortfall of the reserve requirement over the preceding maintenance period. In the context of the Eurosystem’s minimum reserve system, such a measure would not necessarily amount to a sanction on a credit institution since the reserve holdings are remunerated at close-to-market rates. Moreover, some credit institutions might benefit from higher reserve requirements, by using the additional reserves as a buffer to offset their own liquidity shocks within the maintenance period. Although the measure is similar to the sanctioning provisions laid down in

text: Article 7 of Council Regulation (EC) No 2531/98

text: , there is an important difference in that

text: Council Regulation (EC) No 2531/98

text: stipulates that such a deposit of up to three times the shortfall on the minimum reserve requirement shall be a non-interest-bearing deposit, thereby introducing a punitive element.

text: 20. This opinion will be published on the ECB’s website. Done at Frankfurt am Main, 1 April 2005. [signed] The President of the ECB Jean-Claude TRICHET

type: vagledning

utgivare: ecb


text: OJ L 189, 3.7.1998, p. 42. 2 See in relation to this Law: ECB Opinion

text: of 24 April 2002 at the request of the Belgian Ministry of Finance on a draft proposal for a law on prudential supervision of the financial sector and financial services.

text: COM(2004) 312 final (hereinafter the ‘2004 Communication’). 4 See the 2004 Communication, p. 8. 5 See the 2004 Communication, p. 10. 6 See the 2004 Communication, p. 11.

text: Available on www.ecb.int and www.cesr-eu.org.

text: See paragraph 191 of the September 2004 ESCB-CESR report, available on www.ecb.int and www.cesr-eu.org.

text: See paragraphs 192 and 193 of the September 2004 ESCB-CESR report.

title: Opinion of the European Central Bank of 15 April 2005 at the request of the Belgian Ministry of Finance on a draft royal decree concerning the status of securities settlement and assimilated institutions (CON/2005/9)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 15 April 2005 at the request of the Belgian Ministry of Finance on a draft royal decree concerning the status of securities settlement and assimilated institutions (

text: ) Introduction

text: 1. On 10 February 2005 the European Central Bank (ECB) received a request from the Belgian Ministry of Finance for an opinion on a draft royal decree concerning the status of securities settlement and assimilated institutions (hereinafter the ‘draft decree’).

text: 2. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on Article 105(4) of the Treaty establishing the European Community and on the fifth and sixth indents of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions , since the draft decree concerns settlement systems and rules applicable to financial institutions in so far as they materially influence the stability of financial institutions and markets. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 3. The draft decree will implement Article 23 of the Law of 2 August 2002 on the supervision of the financial sector and financial services . It regulates and organises the supervision by the Commissie voor het Bank, Financie- en Assurantiewezen/Commission bancaire, financière et des assurances (CBFA) (the Belgian Banking, Finance and Insurance Commission) of: (i) certain securities settlement institutions that are not credit institutions established in Belgium (

text: Article 1(4)

text: ; hereinafter the ‘securities settlement institutions’); and (ii) certain institutions assimilated with securities settlement institutions (

text: Article 1(5)

text: ), i.e. institutions established in Belgium the business of which consists completely or partially in the operational management of settlement institutions’ services, including where these settlement institutions are credit institutions established in Belgium (hereinafter the ‘assimilated institutions’).

text: 4. The institutions covered by the draft decree will be subject to licensing and business operation requirements which are largely inspired by the requirements that either currently already apply, or will apply in the near future, to credit institutions and investment undertakings. The draft decree is without prejudice to oversight by the Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique (NBB) over securities settlement systems.

text: General considerations

text: 5. There is currently no Community legislation that specifically regulates or supervises institutions which only provide settlement services in the Community. The ECB refers in this context to the Commission’s Communication entitled ‘Clearing and Settlement in the European Union – The way forward’ , in which the Commission notes that, in order to create ‘EU Securities Clearing and Settlement Systems that are efficient and safe and which ensure a level playing field among the different providers of Clearing and Settlement services’, the adoption of ‘a common regulatory and supervisory framework that ensures financial stability and investor protection, leading to the mutual recognition of systems’ needs to be pursued . The Commission further notes that ‘a common regulatory/supervisory framework will also create a level playing field by eliminating the existing disparities as regards access rights and capital requirements between clearing and settlement service providers that are licensed as banks and those that are not’ . While the ECB strongly supports the Commission’s intention to propose a Directive on Clearing and Settlement , it welcomes the adoption in the meanwhile of national legislation on the regulation and supervision of securities settlement institutions that are not credit institutions. Of course, on the entry into force of any future Community legislation in this area, national legislation such as the draft decree will need to be aligned with Community legislation. The ECB also welcomes the purpose of the draft decree to align, to the extent possible, the rules applicable to securities settlement and assimilated institutions with the rules applicable to credit institutions. This will facilitate the tasks of supervisors, amongst others, as well as limit distortions in the regulatory framework applicable to all these institutions.

text: 6. The ECB also draws attention to the ‘Standards for Securities Clearing and Settlement in the European Union’ that it published jointly with the Committee of European Securities Regulators (CESR) (hereinafter the ‘ESCB-CESR Standards’). Standard 18 states, amongst other things, that ‘entities providing securities clearing and settlement services should be subject to, as a minimum, transparent, consistent and effective regulation and supervision’. Although ‘regulatory, supervisory and oversight activities should have a sound basis, which may or may not be based on statute, depending on a country’s legal and institutional framework’ , the ECB nonetheless considers legislation to be beneficial for reasons of legal certainty and clarity. The ECB therefore welcomes the draft decree. Of course, once the ESCB-CESR Standards apply, the decree might need to take these standards into account. 7. As regards the draft decree’s objective to also regulate and organise the supervision of assimilated institutions, the ECB in Opinion

text: welcomed the fact that Belgian law ‘extends the supervisory regime of the CBFA for settlement institutions … to institutions established in Belgium carrying out … operational management services.’ The ECB took particular note that ‘the intention is to designate institutions that provide substantial and critical operational and intellectual services to settlement institutions’. Although the ECB understands that the rules regarding assimilated institutions are only meant to concern institutions that provide settlement services of substantial and critical importance, it could be helpful to explicitly specify this in the draft decree itself. This will prevent legal uncertainty as to whether the draft decree applies to any institution established in Belgium that provides settlement services, even if these services are not of substantial or critical importance.

text: Specific considerations

text: 8. The draft decree defines securities settlement institutions by reference to the institutions in Article 23(1) of the Law of 2 August 2002 (except credit institutions established in Belgium). As a result of this cross-reference, the institutions referred to in

text: Article 23(1)

text: (5º) of the Law of 2 August 2002, which are by definition not established in Belgium, could arguably also be considered as being subject to the business operation requirements laid down in Chapter III of the draft decree. However, in view of the nature of those business operation requirements which seem to be specifically designed for companies incorporated under Belgian law (see e.g. Articles

text: and

text: ), the ECB understands that this would conflict with the draft decree’s purpose to only submit securities settlement institutions that are established in Belgium to these requirements. It would therefore be helpful if Chapter III could specify that the securities settlement institutions covered by it are those incorporated under Belgian law, as is expressly provided for in the case of assimilated institutions.

text: 9. The ECB welcomes the obligation imposed on the securities settlement and assimilated institutions to also comply at all times with financial ratios that the CBFA may establish by regulation so that their solvency and liquidity may be supervised (

text: Article 13

text: ). Furthermore, the ECB notes with interest that the draft decree incorporates, by referring to the Law of 22 March 1993 on the status and supervision of credit institutions, several key requirements for all these institutions that already apply to credit institutions, including requirements for the CBFA to (i) be notified of any intended acquisition or disposal of a holding in such institutions that would directly or indirectly provide at least 5% (or multiples thereof) of the capital or voting power; and (ii) approve mergers and acquisitions involving these institutions; and (iii) be notified of the establishment of foreign branches by such institutions, with the possibility for the CBFA to oppose the intended activities; and (iv) be notified of the institutions’ annual accounts, including on a consolidated basis.

text: 10. The ECB particularly welcomes

text: Article 19

text: , which addresses the eventuality that non-compliance by participants in a securities settlement institution with its rules would have a negative impact on this institution’s condition, in which case this institution must promptly inform the CBFA thereof, which must, in turn, inform the NBB. The ECB is aware of the fact that the draft decree only concerns the CBFA’s prudential supervision of securities settlement institutions and that the NBB is responsible for oversight of the securities settlement systems managed by these institutions. The ECB nonetheless notes that the Eurosystem and the NBB, as an integral part of the Eurosystem, are entrusted with the tasks of, amongst others, promoting the smooth operation of payment systems and contributing to the stability of the financial system.

text: Article 19

text: could therefore stress that the CBFA should exchange with the NBB in a timely fashion all relevant information that the CBFA has received from the institution concerned. This would, for instance, avoid information deficiencies that might occur in case of uncertainty as to whether certain information concerns the institution’s condition, thus falling under the CBFA’s supervision, or the system’s condition, thus falling under the NBB’s oversight. Of course, this timely information exchange between the CBFA and the NBB could be detailed in the arrangements in Article 23(4) of the Law of 2 August 2002.

text: 11. The CBFA’s prudential supervision of securities settlement and assimilated institutions includes these institutions’ foreign branches and services (

text: Article 21

text: ). Pursuant to Article 48 of the Law of 22 March 1993, which by reference applies to this supervision (second paragraph of

text: Article 21

text: ), the CBFA may, amongst other things: (i) carry out inspections at a branch established in another Member State after prior notification of the authorities supervising the credit institutions in that Member State; and (ii) request these foreign authorities to carry out the inspections. The ECB raises the question as to how these provisions would apply in the case of institutions that might not be credit institutions, given that not all Member States provide for the supervision of such institutions. For the same reason, the draft decree could clarify how Article 49 of the Law of 22 March 1993, which refers in the context of the supervision on a consolidated basis of credit institutions to other Member States’ supervisory authorities, would apply by virtue of

text: Article 23

text: to the CBFA’s supervision on a consolidated basis of groups of securities settlement and assimilated institutions.

text: 12. The ECB notes with interest that, as a consequence of the application to securities settlement and assimilated institutions of Article 55 of the Law of 22 March 1993 regarding the external audit of credit institutions (Article 24 of the draft decree), the CBFA may, at the request of the ECB or the NBB, instruct the securities settlement and assimilated institutions’ auditors to confirm that the information these institutions are obliged to provide to the ECB or the NBB is complete, accurate and complies with existing rules.

text: 13. By virtue of Article 28 of the draft decree, Chapters II to V are rendered entirely applicable to assimilated institutions operating in Belgium as branches of foreign institutions that are not credit institutions. These branches cannot benefit from the ‘EU-passport’ rules under the Community legislation applicable to credit institutions and investment undertakings. As regards the requirement that it must be possible for the CBFA and the institution’s home country authorities to exchange information, the wording of

text: Article 28

text: (2º) could clarify that it is not the institution concerned that must satisfy this requirement, but rather the legal framework of the jurisdiction where this institution is incorporated. As regards branches of foreign institutions, the ECB refers to the September 2004 ESCB-CESR Report, which states that ‘issues raised by the operation of cross-border systems should be addressed in a way that delivers regulation/supervision/oversight consistent with each relevant authority’s responsibilities and avoids gaps and duplication, and hence unnecessary costs’ and which recommends cooperation between the relevant authorities ‘in order to minimise the regulatory burden’ . The ECB refers in this context also to the future Community legislation on settlement and custody, which might contain rules on the regulation and supervision of branches of foreign institutions.

text: 14. Finally, the CBFA is required to consult the NBB before authorising exceptions to the requirement that securities settlement and assimilated institutions have sufficient liquidity at their disposal to continue their activities (

text: Article 29

text: ). There is no comparable requirement for the CBFA to consult the NBB before authorising exceptions to the requirement that securities settlement and assimilated institutions communicate to the CBFA their financial positions on a monthly basis, their detailed statement of services (including financial data) on a quarterly basis, as well as the relevant management and audit reports (

text: Article 30

text: ), although this information could also be relevant for monitoring these institutions’ observance of

text: Article 29

text: . If, notwithstanding the foregoing, the draft decree maintains the absence of prior consultation of the NBB under

text: Article 30

text: , it could be helpful for the draft report to the King to clarify the reason for this divergence with respect to the consultation of the NBB under

text: Article 29

text: 15. This opinion will be published on the ECB’s website. Done at Frankfurt am Main, 15 April 2005. [signed] The President of the ECB Jean-Claude TRICHET


title: Opinion of the European Central Bank of 28 April 2005 at the request of Magyar Nemzeti Bank on a draft regulation on the requirement to provide transaction codes for its information system (CON/2005/10)

text: OPINION OF THE EUROPEAN CENTRAL BANK of 28 April 2005 at the request of Magyar Nemzeti Bank on a draft regulation on the requirement to provide transaction codes for its information system (

text: 1. On 24 March 2005, the European Central Bank (ECB) received a request from Magyar Nemzeti Bank (MNB) for an opinion on a draft regulation on the requirement to provide transaction codes for its information system (hereinafter the ‘draft regulation’).

text: 2. The ECB’s competence to deliver an opinion is based on the fourth indent of

text: Article 2(1) of Council Decision 98/415/EC of 29 June 1998

text: on the consultation of the European Central Bank by national authorities regarding draft legislative provisions , as the draft regulation concerns inter alia the collection of monetary, financial, banking, payment systems and balance of payments statistics. In accordance with the first sentence of Article 17.5 of the Rules of Procedure of the European Central Bank, the Governing Council has adopted this opinion.

text: 3. The draft regulation relates to MNB’s central banking information system and to the data required by law from clients to be input into that system for MNB to be able to fulfil its tasks, including the compilation of balance of payments statistics. Once the draft regulation is adopted, Government Decree No 256/2001 (XII.18) on transaction codes for cross-border payments will be repealed. The main objective of the amendments proposed by the draft regulation is to clarify when transaction codes must be provided and why.

text: 4. Article 5.2 of the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank provides that ‘the national central banks shall carry out, to the extent possible, the tasks described in

text: Article 5.1

text: ’, i.e. ESCB tasks as defined by the Treaty establishing the European Community and the Statute. Article 10 of the Treaty requires that ‘Member States shall take all appropriate measures … to ensure fulfilment of the obligations arising out of this Treaty’. Furthermore Article 47.2 of the Statute provides that the General Council (on which MNB is also represented) of the ECB must contribute to the collection of statistical information.

text: Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998

text: concerning the collection of statistical information by the European Central Bank recognises that while the statistical information needed to fulfil the ECB’s requirements is not the same for all Member States, non-participating Member States also have obligations in the statistical area and should make timely preparations for future participation in Stage Three of economic and monetary union.

text: Article 4

text: requires all Member States to ‘organise themselves in the field of statistics and … fully cooperate with the ESCB in order to ensure the fulfilment of the obligations arising out of Article 5 of the Statute’. Recital 17 of this Regulation indicates that ‘this fact [that the statistical information needed to fulfil the ECB’s statistical reporting requirements is not the same for the participating as for the non-participating Member States], together with Article [10] of the Treaty, implies an obligation to design and implement at the national level all the measures that Member States consider appropriate in order to carry out the collection of the statistical information needed to fulfil the ECB’s statistical reporting requirements and the timely preparations in the field of statistics in order for them to become participating Member States’.

text: 6. Although transaction codes are generally dealt with in Member States’ statistical information reporting systems, the ECB is concerned that Member States are properly prepared to meet the ECB’s requirements in the field of balance of payments, international investment position and international reserves statistics.

text: 7. On the basis of the above, the ECB welcomes the initiative to adopt the draft regulation, which should assist MNB in collecting and compiling balance of payments statistics.

text: 8. In general, the ECB considers the lists of transaction codes proposed in the draft regulation to be broadly in line with internationally accepted standards. However, as regards the transaction codes list to be indicated by clients (Annex I), the ECB considers the list of balance of payment codes less comprehensive than the list of transaction codes recommended by the Committee on Monetary, Financial and Balance of Payments entitled ‘Harmonised code list for balance of payments collection systems’ (2001), which is consistent with the International Monetary Fund standard list of balance of payments items and complies with all ECB requirements. This is acceptable if the missing codes are subsumed in other codes and the total amounts in the associated transactions remain relatively low. The ECB also acknowledges that Hungary has other data sources to complement the data to be reported under this regulation. The ECB further notes that, while Hungary’s balance of payments statistics rightly show financial derivatives in the financial account, they are included within the list of transaction codes for portfolio investment (Annex I).

text: 9. In connection with the list of country codes to be indicated by the reporting institutions (Annex II), groupings are acceptable as long as the amounts of associated transactions/positions remain relatively low and do not conflict with the list set out in Table 9 of Annex II to Guideline ECB/2004/15 of 16 July 2004 on the statistical reporting requirements of the European Central Bank in the field of balance of payments and international investment position statistics, and the international reserves template . The ECB welcomes the list’s individual identification of EU Member States outside the euro area.

text: 10. At the same time, it is the NCBs’ task to assess whether its reporting instructions and collection methods at national level are the most efficient and effective and the least burdensome for the reporting agents concerned. The ECB is not in a position to substitute itself for the NCBs in fulfilment of this task. This also applies to the draft regulation.

text: 11. The ECB’s present comments do not prejudice any later assessment of the Hungarian statistical information system and its collection methods.

text: 12. This opinion will be published on the ECB’s website. Done at Frankfurt am Main, 28 April 2005. [signed] The President of the ECB Jean-Claude TRICHET


text: EGT L 332, 31.12.1993, s. 7. Förordningen senast ändrad genom

text: kommissionens förordning (EG) nr 351/2002

text: (EGT L 55, 26.2.2002, s. 23.)

text: EGT L 52, 22.2.1997, s. 1.

text: I bilaga A till

text: rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996

text: om Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen, EGT L 310, 30.11.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1267/2003

text: (EGT L 180, 18.7.2003, s. 1).

sprak: sv

title: Europeiska centralbankens yttrande av den 4 maj 2005 på begäran av Europeiska unionens råd över ett förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 3605/93 med avseende på kvaliteten på statistiken i samband med förfarandet vid alltför stora underskott (KOM(2005) 71 slutlig) (CON/2005/11)

text: 1. Den 15 april 2005 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från Europeiska unionens råd om ett yttrande över ett förslag till rådets förordning om ändring av förordning

text: (EG) nr 3605/93

text: med avseende på kvaliteten på statistiken i samband med förfarandet vid alltför stora underskott (nedan kallad den föreslagna förordningen).

text: 2. ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på

text: artikel 105.4

text: första strecksatsen i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I enlighet med

text: artikel 17.5

text: första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

text: 3. Den föreslagna förordningen ändrar

text: rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993

text: om tillämpningen av det protokoll om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Målet med den föreslagna förordningen är att förbättra kvaliteten på de offentliga räkenskaper som skall användas för tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, särskilt uppgifterna om underskott och skuldsättning i de offentliga finanserna (nedan kallade uppgifter för förfarandet vid alltför stora underskott). Enligt den föreslagna förordningen är medlemsstaterna skyldiga att ge detaljerade förteckningar över de metoder, förfaranden och källor som används för att sammanställa deras offentliga räkenskaper. De blir också skyldiga att underrätta kommissionen (Eurostat) om varje betydande revidering av de uppgifter om faktiskt och förväntat underskott samt faktisk och förväntad skuldsättning i den offentliga sektorns finanser som redan rapporterats in, samt att dokumentera betydande revideringar av de uppgifter om det faktiska underskottet och den faktiska skuldsättningen i den offentliga sektorns finanser som redan rapporterats in. I den föreslagna förordningen föreskrivs också att kommissionen (Eurostat) skall bli ansvarig för att bedöma kvaliteten på uppgifterna för förfarandet vid alltför stora underskott, inklusive de offentliga räkenskaper som ligger till grund för statistiken. Den skall utöver dialogbesök också göra granskningsbesök i medlemsstaterna för att kontrollera uppgifterna om offentliga räkenskaper som rapporterats in, samt de rutiner för sammanställning av uppgifter som ligger till grund för statistiken. Enligt den föreslagna förordningen skall medlemsstaterna samarbeta med besökande tjänstemän, offentliggöra offentliga räkenskaper som inrapporterats för tidigare år och intyga att dessa räkenskaper överensstämmer med principerna i

text: artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 322/97 av den 17 februari 1997

text: om gemenskapsstatistik, samt begära att kommissionen (Eurostat), om det råder tvivel, förtydligar hur offentliga transaktioner skall redovisas. I den föreslagna förordningen uppmärksammas också kommissionens (Eurostat) rätt att framföra reserveringar om kvaliteten på de officiella räkenskaperna som inrapporterats och att ändra sådana uppgifter.

text: A. Allmänna synpunkter

text: 4. ECB välkomnar huvudsyftet med den föreslagna förordningen, som syftar till att stärka den rättsliga ramen för att sammanställa offentliga räkenskaper som ligger till grund för förfarandet vid alltför stora underskott och att ge en rättslig grund för koden för bästa praxis vid sammanställning och rapportering av uppgifter i samband med förfarandet vid alltför stora underskott, som antogs av ministerrådet (EKOFIN) den 18 februari 2003.

text: B. Särskilda kommentarer

text: 5. ECB noterar att de föreslagna ändringarna inte ändrar de rådande tidsfristerna på vår och höst för rapportering av offentliga räkenskaper. ECB skulle stödja om tidsfristerna för rapportering uppsköts med en månad, till den 31 mars respektive 30 september, eftersom detta kan förbättra kvaliteten på de offentliga räkenskaperna generellt sett, särskilt beträffande uppgifterna om den offentliga sektorns underskott. Ett sådant uppskjutande skulle öka tillgängligheten av källuppgifter på våren och anpassa uppgifterna för förfarandet vid alltför stora underskott till den fullständiga uppsättningen offentliga räkenskaper enligt Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS) 95, och sålunda göra det möjligt för kommissionen (Eurostat) att utföra detaljerade kvalitetskontroller. Dessutom skulle det också ge statistikmyndigheterna möjlighet att fullgöra sin skyldighet att sammanställa budgetuppgifter genom att ge dem mer tid att fullgöra övergången från offentliga räkenskaper från olika statliga organ till de ENS 95-uppgifter som behövs för förfarandet vid alltför stora underskott.

text: 6. ECB stöder också en specificering i en relevant förordning, med hänvisning till ENS 95, av en fullständig uppsättning faktiska offentliga räkenskaper med tillräckliga uppdelningar, som medlemsstaterna skall tillhandahålla kommissionen (Eurostat). Det skulle också vara lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna skall tillhandahålla eventuellt nödvändiga avstämningar mellan uppgifterna för förfarandet vid alltför stora underskott och ENS 95-uppgifter.

text: 7. ECB skulle dessutom stödja att kommissionen (Eurostat) offentliggör fullständiga uppsättningar offentliga räkenskaper efter medlemsstat, samt relaterade formella kvalitetsrapporter.