text: EIOPA – Westhafen Tower, Westhafenplatz 1 - 60327 Frankfurt – Germany - Tel. + 49 69-951119-20; Fax. + 49 69-951119-19; email: info@eiopa.europa.eu site: https://eiopa.europa.eu/

text: ( ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48–83 ( ) EUT L 335, 17.12.2009, s. 1–155 3 ( ) EUT L 12, 17.01.2015, s. 1–797

text: ( ) Ett exempel på begreppet teoretiska uppskjutna skatter återfinns i en bilaga till den förklarande texten.

text: group group

text: netSCRsubmodule  grossSCRsubmodule 

text: solo solo solo solo FDB

text:   grossSCRsubmodule  netSCRsubmodule min(1; solo solo)

text: solo solo

text: solo solo solo

text: ( ) är lika med följande belopp, vid tillämpning av standardformeln:

title: Guidelines on the loss-absorbing capacity of technical provisions and deferred taxes

text: EIOPA-BoS-14/177 SV

text: Riktlinjer om förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter

text: Inledning

text: 1.1. Enligt

text: artikel 16 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 av den 24 november 2010

text: om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (”Eiopaförordningen”) ( ) har Eiopa utarbetat riktlinjer om förlusttäckningskapaciteten hos tekniska avsättningar och uppskjutna skatter. 1.2. Dessa riktlinjer hänvisar till artikel

text: 103 c

text: och

text: i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG av den 25 november 2009 om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (”Solvens II”) ( ) och även till artiklarna 83 och 205–207 i genomförandeåtgärderna( ). 1.3. Riktlinjerna riktar sig till tillsynsmyndigheter enligt Solvens II. 1.4. Följande riktlinjer är avsedda att lägga grunden för en konsistent, ändamålsenlig och effektiv tillsynspraxis och säkerställa en gemensam, enhetlig och konsistent tillämpning av unionsrätten i samband med beräkningen av justeringarna av solvenskapitalkravet för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter. 1.5. Riktlinjerna 1–14 tillämpas på individnivå på försäkrings- och återförsäkringsföretag som använder standardformeln och i förekommande fall även på grupper som använder standardformeln. 1.6. Riktlinje 15–22 gäller grupper som använder standardformeln och metod 1, antingen ensam eller i kombination med metod 2. Om metod 2 används ensam tillämpas inte riktlinjerna 15–22 eftersom justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter dessutom inte görs på gruppnivå. När metoderna används i kombination gäller riktlinjerna endast för den konsoliderade delen av gruppen. 1.7. Riktlinjerna omfattar inte värderingen av försäkringstekniska avsättningar eller uppskjutna skattefordringar och skulder i Solvens II-balansräkningen, eftersom dessa omfattas av artikel 15 i genomförandeåtgärderna. 1.8. Begreppet ”uppskjuten skatt” används i Solvens II-direktivet i två sammanhang: dels för att beskriva poster i Solvens II-balansräkningen, dels i samband med beräkningen av skattejusteringar i samband med solvenskapitalkravet. För att undvika förvirring införs genom följande riktlinjer termen ”teoretisk uppskjuten skatt” för poster som använts vid beräkningen av justeringen. 1.9. För dessa riktlinjer har följande definition formulerats: - ”Teoretisk uppskjuten skatt” avser summan av produkterna av alla relevanta och väsentliga skattesatser och alla relevanta och väsentliga förändringar i temporära skillnader mellan Solvens II-värderingen och värderingen för skatteändamål, som följer av den omedelbara förlust

text: som avses i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna. I det enklaste fallet, där det bara finns en skattesats och alla förluster bidrar till en förändring av temporära skillnader, utgörs de teoretiska uppskjutna skatterna av produkten mellan den enhetliga skattesatsen och förlusten som avses i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna. ”Teoretiska uppskjutna skatter” utgör inte skillnaden mellan uppskjuten skatt före och efter stress ( ). Ett företag bör bedöma vilka belopp av de teoretiska uppskjutna skatterna som skulle kunna medges i Solvens IIbalansräkningen efter stressförlusten. 1.10. Termer som inte definieras i dessa riktlinjer har den betydelse som definieras i de rättsakter som anges i inledningen. 1.11. Riktlinjerna ska tillämpas från och med den 1 januari 2016.

text: Avsnitt I: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar

text: Riktlinje 1 – Beräkning av det primära solvenskapitalkravet

text: 1.12. Vid beräkning av effekterna av ett scenario för primärkapital, enligt vad som avses i artikel 83 i genomförandeåtgärderna, bör företag (a) hålla kassaflöden avseende framtida diskretionära förmåner oförändrade och inte diskontera om dem, (b) endast diskontera om kassaflöden som avser garanterade förmåner, om scenariot påverkar strukturen för riskfria ränteperioder, särskilt stressen på räntenivån. 1.13. Företag bör ta hänsyn till kraven som anges i punkt 1.12 vid utformningen av sådana framtida förvaltningsåtgärder som avses i artikel 83.2 a i genomförandeåtgärderna.

text: Riktlinje 2 – Metod för bestämning av kapitalkravet för undergrupper vid beräkningen av det primära solvenskapitalkravet

text: 1.14. Utan att det påverkar tillämpningen av riktlinje 1 bör tillsynsmyndigheterna, när beräkningen av en modul eller undergrupp av det primära solvenskapitalkravet är baserad på effekterna av ett scenario, tillåta företagen att bestämma kapitalkravet baserat på respektive kapitalkrav som härleds för att beräkna det primära solvenskapitalkravet netto på följande sätt: (a) Beräkna värdet av framtida diskretionära förmåner med hänsyn till effekterna av scenariot, (b) Beräkna skillnaden mellan värdet av framtida diskretionära förmåner i den aktuella Solvens II-balansräkningen och det värde som avses i punkt (a) ovan,

text: (c) Lägga skillnaden i punkt (b) till kapitalkravet för modulen eller undergruppen som härleddes för att beräkna det primära solvenskapitalkravet netto.

text: Riktlinje 3 – Stressens effekt på framtida diskretionära förmåner i nettoberäkningen

text: 1.15. Vid fastställande av den effekt ett scenario har på framtida diskretionära förmåner som ingår i de försäkringstekniska avsättningar som avses i artikel 206.2 b i genomförandeåtgärderna, bör företagen beakta (a) effekterna av scenariot på framtida vinster, (b) de framtida förvaltningsåtgärderna när det gäller fördelningen av framtida diskretionära förmåner som svar på scenariot. 1.16. Vid beräkning av det primära solvenskapitalkravet netto bör företag ta hänsyn till olika stressade räntenivåer, inklusive eventuella ändringar av den relevanta riskfria räntesatsen för relevanta durationer, som används för att diskontera kassaflöden avseende framtida diskretionära förmåner.

text: Riktlinje 4 – Framtida återbäringsräntor

text: 1.17. Om antaganden om framtida förvaltningsåtgärder efter ett scenario som avses i artikel 206.2 b i genomförandeåtgärderna omfattar förändringen av framtida återbäringsräntor, bör företag i omfattningen av förändringen ta hänsyn till arten och omfattningen av underliggande stress.

text: Riktlinje 5 – Företagsledningens åtgärder

text: 1.18. Företag bör göra antaganden om framtida förvaltningsåtgärder när det gäller fördelningen av framtida diskretionära förmåner som är förenliga med deras nuvarande affärspraxis. 1.19. Vid beräkning av justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar bör företag göra antaganden om framtida förvaltningsåtgärder på en detaljnivå som återspeglar alla väsentliga och relevanta rättsliga, reglerande eller avtalade restriktioner för fördelningen av framtida diskretionära förmåner.

text: Avsnitt II: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter – beräkning

text: Riktlinje 6 – Detaljer i beräkning

text: 1.20. Företagen bör utföra beräkningen av justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter på en detaljnivå som återspeglar alla väsentliga och relevanta bestämmelser i alla tillämpliga skattesystem.

text: Riktlinje 7 – Värderingsprinciper och metoder

text: 1.21. Företag bör beräkna justeringen för förlusttäckningskapacitet hos uppskjutna skatter genom att stressa Solvens II-balansräkningen och fastställa konsekvenserna för skatterna i företaget. Justeringen bör då beräknas med utgångspunkt i temporära skillnader mellan de stressade Solvens II-värdena och motsvarande siffror för skatteändamål. 1.22. I enlighet med kraven i artikel 15.1 i genomförandeåtgärderna bör företagen ta hänsyn till alla tillgångar och skulder som redovisas för solvens- eller skatteändamål i beräkningen av förlusttäckningskapaciteten av uppskjutna skatter. 1.23. Utan hinder för punkt 1.22 bör tillsynsmyndigheterna tillåta företag, vid fastställandet av de skattemässiga konsekvenserna av förlusten som avses i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna, att använda en strategi som bygger på genomsnittliga skattesatser, förutsatt att de kan visa att de genomsnittliga skattesatserna bestäms på lämplig nivå, och att väsentliga felaktigheter i justeringen undviks genom en sådan strategi.

text: Riktlinje 8 – Förlustanalys

text: 1.24. Om företag använder en strategi som bygger på genomsnittliga skattesatser bör de allokera den förlust som avses i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna till dess orsaker i enlighet med artikel 207.5 i genomförandeåtgärderna, om beräkningen av justeringen i den uppskjutna skatten på aggregerad nivå inte återspeglar alla väsentliga och relevanta bestämmelser i gällande skattesystem. 1.25. När allokeringen som anges i punkt 1.24 inte återspeglar alla väsentliga och relevanta bestämmelser i gällande skattesystem, bör företagen allokera förlusten på balansposter med en tillräcklig detaljgrad för att uppfylla detta krav.

text: Riktlinje 9 – Regler för överföring av vinster eller förluster

text: 1.26. Om ett företag har ingått avtal om överföring av vinst eller förlust till ett annat företag eller är bundet av andra regler enligt gällande skattelagstiftning i medlemsstaten (skattegrupper) eller en regel där sådan överföring sker eller bedöms ske genom en kvittning av sådana förluster mot vinster i ett annat företag enligt tillämpliga skattekonsolideringsregler i medlemsstaten (skatteenhet), bör företaget ta dessa avtal eller överenskommelser i beaktande vid beräkningen av justeringen för förlusttäckningskapaciteten av uppskjutna skatter. 1.27. Om det är avtalat och sannolikt att en förlust kommer att överföras till ett annat företag eller om sådan överföring av förlusten inträffar eller anses ske genom en avräkning av sådana förluster mot vinster i ett annat företag (”mottagande företag”) efter att företaget (”överlåtande företag”) lider den omedelbara förlust som avses i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna, bör det överlåtande företaget bara erkänna den relaterade justeringen för uppskjuten skatt i den

text: mån betalning eller annan förmån kommer att erhållas i utbyte mot överföring av teoretiska skatteförluster. 1.28. Det överlåtande företaget bör bara erkänna betalningen eller förmånen att erhållas i den utsträckning som en uppskjuten skattejustering kunde erkännas enligt riktlinje 10 om förlusten inte överlåtits. 1.29. Det överlåtande företaget bör endast erkänna betalning eller förmåner att erhållas om arrangemanget eller avtalet är rättsligt bindande och verkställande för det överlåtande företaget med avseende på överföringen av dessa poster. 1.30. Om värdet av betalningen eller förmånen att erhållas är villkorat av solvenseller skatteställningen för det mottagande företaget eller för den nuvarande skattekonsolideringen (skatteenheten) som helhet, bör det överlåtande företaget basera värderingen av betalningen eller förmånerna att erhållas på en tillförlitlig skattning av det värde som förväntas att erhållas i utbyte mot förlustöverföringen. 1.31. Det överlåtande företaget bör kontrollera att det mottagande företaget kan uppfylla sina skyldigheter i stressade förhållanden, nämligen efter att ha lidit av solvenskapitalkravets stress om det övertagande företaget är föremål för Solvens II. 1.32. Det överlåtande företaget bör återspegla alla skatter som ska erläggas på betalningen eller erhållen förmån i summan av teoretiska uppskjutna skatter. 1.33. Om det mottagande företaget är föremål för Solvens II bör det inte erkänna den överförda förlusten i beräkningen av justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter.

text: Avsnitt III: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter – redovisning

text: Riktlinje 10 – Tillfällig natur

text: 1.34. Företag bör redovisa teoretiska uppskjutna skattefordringar utifrån deras tillfälliga karaktär. Redovisningen bör baseras på i hur stor utsträckning kvittning är tillåten enligt gällande skattesystem. Detta kan inkludera kvittning mot tidigare skatteskulder eller nuvarande eller sannolika framtida skatteskulder.

text: Riktlinje 11 – Undvikande av dubbelräkning

text: 1.35. Företagen bör se till att uppskjutna skattefordringar som kan hänföras till den omedelbara förlust som definieras i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna inte stöds av samma uppskjutna skatteskulder eller framtida beskattningsbara vinster som redan stöder redovisningen av uppskjutna skattefordringar för värderingsändamål i Solvens II-balansräkningen i enlighet med artikel 75 i Solvens II-direktivet.

text: 1.36. Företag bör i sin redovisning av teoretiska uppskjutna skattefordringar i en stressad Solvens II-balansräkning följa de principer som anges i artikel 15 i genomförandeåtgärderna.

text: Riktlinje 12 – Redovisning baserad på framtida vinster

text: 1.37. Om redovisningen av teoretiska uppskjutna skattefordringar stöds av en bedömning av framtida beskattningsbar vinst, bör företag redovisa de teoretiska uppskjutna skattefordringarna i den omfattning det är sannolikt att de kommer att ha tillräckligt med framtida beskattningsbar vinst tillgänglig efter att de lidit den omedelbara förlusten. 1.38. Företag bör använda lämpliga metoder för att bedöma den tillfälliga karaktären av de teoretiska uppskjutna skattefordringarna och tidpunkten för framtida beskattningsbara vinster som uppfyller följande krav: (a) Bedömningen är i enlighet med artikel 15.3 i genomförandeåtgärderna. (b) Bedömningen tar hänsyn till utsikterna för företaget efter att ha lidit den omedelbara förlusten.

text: Riktlinje 13 – Undantag i fall där bevisande av behörighet är betungande

text: 1.39. Tillsynsmyndigheterna bör tillåta företag att bortse från teoretiska uppskjutna skattefordringar i beräkningen av justeringen för förlusttäckningskapaciteten där det skulle vara alltför betungande för företaget att styrka sin behörighet.

text: Riktlinje 14 – Teoretiska uppskjutna skatteskulder

text: 1.40. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 207.4 i genomförandeåtgärderna, bör företag inkludera de teoretiska uppskjutna skatteskulder som härrör från den omedelbara förlust som definieras i artikel 207.1 i genomförandeåtgärderna i beräkningen av justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter.

text: Avsnitt IV: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter på gruppnivå – allmänna bestämmelser

text: Riktlinje 15 – Omfattning

text: 1.41. Försäkrings- och återförsäkringsföretaget med ägarintresse, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget bör endast använda justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter, när metod 1 eller en kombination av metoder används, till den del av de konsoliderade uppgifterna som fastställs i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna.

text: Avsnitt V: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar på gruppnivå

text: Riktlinje 16 – Scenarier

text: 1.42. Om standardformeln kräver val mellan alternativa scenarier bör valet göras på gruppnivå. För att härleda förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar i undergrupper vid gruppberäkningen bör scenariot som är relevant för gruppen beräknas för varje försäkrings- och återförsäkringsföretag som konsolideras i enlighet med

text: artikel 335.1 a

text: , b och c i genomförandeåtgärderna på grundval av tillämpningen av formeln i riktlinje 17.

text: Riktlinje 17 – Beräkning av det primära solvenskapitalkravet

text: 1.43. Vid fastställande av gruppförlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar på undergruppnivå bör försäkrings- och återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget härleda gruppens nettoberäkning av solvenskapitalkravet på undergruppnivå utifrån följande formel, med tanke på förlusttäckningsförmåga hos försäkringstekniska avsättningar i varje försäkrings- och återförsäkringsföretag som konsolideras i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna, omräknat utifrån relevant scenario om tillämpligt:

text: solo grossSCR netSCR

text: där:

text: -  representerar den procentsats som används för att upprätta den sammanställda redovisningen,

text: - FDB representerar den totala mängden FDB på individnivå, vid behov justerad för den gruppinterna transaktionen i enlighet med artikel 339.2 i genomförandeåtgärderna,

text: - netSCRsubmodule och grossSCRsubmodule bör bestämmas i enlighet med riktlinje 16,

text: - grossSCR och netSCR representerar den aggregerade netSCRsubmodule och

text: grossSCRsubmodule för varje försäkrings- och återförsäkringsföretag, antingen genom användning av den relevanta standardformelns korrelationsmatriser eller genom den godkända interna modellen. 1.44. Värdet på nBSCR i artikel 206.1 i genomförandeåtgärderna bör härledas med antingen standardformelns aggregeringsmatriser eller den godkända interna modellen. Värdet av framtida diskretionära förmåner i artikel 206.1 i genomförandeåtgärderna bör motsvara den del av framtida diskretionära förmåner som hänför sig till den del sammanställda data som fastställts i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna.

text: Riktlinje 18 – Transaktioner inom gruppen

text: 1.45. Om den del av den bästa skattningen för försäkringstekniska avsättningar som relaterar till framtida diskretionära förmåner för de enskilda försäkrings- och återförsäkringsföretag justeras för transaktioner inom gruppen, i linje med artikel 339.2 i genomförandeåtgärderna, bör det sammanlagda beloppet för framtida diskretionära förmåner på gruppnivå justeras i enlighet med detta när sammanställda data upprättas.

text: Riktlinje 19 – Övre gräns

text: 1.46. Justeringen för förlusttäckningen hos försäkringstekniska avsättningar på gruppnivå bör inte överstiga summan av justeringarna för förlusttäckningen hos försäkringstekniska avsättningar i försäkrings- och återförsäkringsföretagen som konsolideras i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna.

text: Riktlinje 20 – Alternativ beräkning

text: 1.47. Alternativt till beräkningen som föreslås i riktlinje 17, när det finns en rimlig nivå av homogenitet bland framtida diskretionära förmåner i försäkrings- och återförsäkringsföretaget med ägarintresse samt försäkrings- och återförsäkringsföretaget som konsoliderades i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna inom gruppen, bör försäkrings- och återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget beräkna förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar på gruppnivå enligt riktlinje 21. 1.48. Försäkrings- och återförsäkringsföretaget med ägarintresse eller försäkringsholdingbolaget ska kunna bevisa för grupptillsynsmyndigheten att en rimlig nivå av homogenitet säkerställs inom de framtida diskretionära förmånerna inom gruppen, utifrån gruppens verksamhets- och riskprofil.

text: Riktlinje 21 – Alternativ beräkning

text: 1.49. I enlighet med riktlinje 20 bör försäkrings- och återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget med ägarintresse eller det blandade finansiella holdingföretaget beräkna justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar enligt följande formel:

text: där

text: - är justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar för varje försäkrings- och återförsäkringsföretag som konsoliderades i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna.

text: - representerar den procentsats som används för att upprätta den sammanställda redovisningen.

text: - Kvoten representerar den proportionella justeringen på grund av diversifieringseffekter på gruppnivå och i synnerhet på täljaren är solvenskapitalkravet beräknat på grundval av sammanställda data i enlighet med artikel 336 a i genomförandeåtgärderna, men innan justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter. Nämnaren är solvenskapitalkravet innan justeringen för förlusttäckningskapaciteten hos försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter i varje försäkrings- och återförsäkringsföretag som konsoliderades i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna.

text: Avsnitt VI: Justering för förlusttäckningskapaciteten hos uppskjutna skatter på gruppnivå

text: Riktlinje 22 – Beräkning

text: 1.50. Försäkrings- och återförsäkringsföretaget med ägarintresse, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget ska beräkna justeringen för förlusttäckningskapaciteten av uppskjutna skatter enligt följande formel:

text: där: - representerar den procentsats som används för att upprätta den sammanställda redovisningen, - är individjusteringen för förlusttäckningseffekten hos uppskjuten skatt för varje (åter)försäkringsföretag som konsoliderades i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna, - är solvenskapitalkravet efter LAC-justering för försäkringstekniska avsättningar och innan LAC-justering för uppskjuten skatt för varje försäkrings- och återförsäkringsföretag som konsoliderades i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna, och

text: - är solvenskapitalkravet beräknat med utgångspunkt i de konsoliderade uppgifterna i enlighet med artikel 336 a i genomförandeåtgärderna efter LAC-justering för försäkringstekniska avsättningar och innan LAC-justering för uppskjuten skatt.

text: Efterlevnads- och redovisningsregler

text: 1.51. Det här dokumentet innehåller riktlinjer som utfärdats enligt artikel 16 i Eiopaförordningen. Behöriga myndigheter ska i enlighet med artikel 16.3 i Eiopaförordningen med alla tillgängliga medel söka följa dessa riktlinjer och rekommendationer. 1.52. Behöriga myndigheter som följer eller avser att följa dessa riktlinjer bör införliva dem i sitt regelverk och tillsynssystem på ett lämpligt sätt. 1.53. De behöriga myndigheterna ska meddela Eiopa att de följer eller avser att följa dessa riktlinjer, eller i annat fall ange skälen till att de inte följer dem, inom två månader från det att de översatta versionerna har offentliggjorts.. 1.54. Om Eiopa inte har fått något meddelande från en myndighet inom denna tidsfrist kommer denna myndighet att anses bryta mot bestämmelserna och rapporteras i enlighet med det.

text: Slutlig bestämmelse om omprövning

text: 1.55. Dessa riktlinjer ska bli föremål för omprövning av Eiopa.


text: EIOPA – Westhafen Tower, Westhafenplatz 1 - 60327 Frankfurt – Germany - Tel. + 49 69-951119-20; Fax. + 49 69-951119-19; email: info@eiopa.europa.eu site: https://eiopa.europa.eu/

text: ( ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48–83 ( ) EUT L 335, 17.12.2009, s. 1–155 3 ( ) EUT L 12, 17.01.2015, s. 1–797

publisher: Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten

sprak: sv

title: Guidelines on undertaking-specific parameters

serie: riktlinjer

text: EIOPA-BoS-14/178 SV

type: stycke

text: Riktlinjer om företagsspecifika parametrar

type: rubrik

text: Inledning

text: 1.1. I enlighet med

text: artikel 16 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 av den 24 november 2010

text: om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (nedan ”Eiopa-förordningen”) ( ) har Eiopa utarbetat riktlinjer om företagsspecifika parametrar. 1.2. Dessa riktlinjer hänvisar till artiklarna

text: och

text: i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG av den 25 november 2009 om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (nedan ”Solvens II”) ( ), samt till artiklarna 218, 219, 220, 338 och 356 i genomförandeåtgärderna( ). 1.3. Riktlinjerna riktar sig till tillsynsmyndigheter enligt Solvens II. 1.4. Vid beräkning av solvenskapitalkravet kan företag ersätta en undergrupp av parametrar (standardparametrar) inom standardformeln med parametrar som är specifika för företaget, i de fall standardformeln inte på ett lämpligt sätt återger de underliggande riskerna. Detta bör bidra till att främja en sund riskhantering inom försäkrings- och återförsäkringsföretag. 1.5. För beräkningen av företagsspecifika parametrar kan företag välja en lämplig metod bland de standardiserade metoder som anges i bilaga XVII i genomförandeåtgärderna. Om någon ändring görs av de standardiserade metoderna för företagsspecifika parametrar kan inte längre det godkännande som avses i artikel 110 i Solvens II ges. Den modifierade metoden kan dock användas som partiell intern modell och bli föremål för tillsynsmyndighetens godkännande enligt artiklarna 112, 113 och 120–126 i Solvens II. 1.6. Dessa riktlinjer ger en närmare beskrivning av de datakvalitetskriterier som bör beaktas när företagsspecifika och gruppspecifika parametrar beräknas. I artikel 48.1 i Solvens II fastställs vilka uppgifter aktuariefunktionen har och hur den bör bidra till ett effektivt genomförande av riskhanteringssystemet, och i synnerhet riskmodelleringen som ligger till grund för beräkningen av kapitalkraven. Aktuariefunktionens roll är därför mycket viktig i bedömningen av kvaliteten på data som används vid beräkningen av företagsspecifika parametrar. 1.7. Företag kan endast ersätta en undergrupp standardparametrar inom försäkringsriskmodulerna med specifika parametrar. Detta innebär att en del av de indata som används för att beräkna dessa parametrar kommer att likna (och i vissa fall vara identisk med) det indata som används för att beräkna de försäkringstekniska avsättningarna. Aktuariefunktionen förväntas bidra till bedömningen av dessa indata inom riskhanteringssystemet. 1.8. Endast godkännandeprocessen för företagsspecifika parametrar på individnivå är harmoniserad genom tekniska standarder för genomförande. För att göra

text: användningen av gruppspecifika parametrar mer enhetlig mellan grupper och inom medlemsstaterna har dessa riktlinjer som syfte att harmonisera tillsynsmyndighetens godkännandeprocess för gruppspecifika parametrar. 1.9. Riktlinjerna 1–9 gäller för både enskilda företag och för beräkningen av solvenskapitalkravet på gruppnivå, enligt konsolideringsmetoden eller en kombination av metoder för gruppuppgifter som beräknats i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna. 1.10. Termer som inte definieras i dessa riktlinjer har den betydelse som definieras i de rättsakter som anges i inledningen. 1.11. Riktlinjerna ska tillämpas från och med den 1 april 2015.

text: Riktlinje 1 – Expertbedömningar

text: 1.12. I syfte att fastställa de företagsspecifika parametrarna bör företag tillåtas att använda antaganden som baseras på expertbedömningar endast som en anpassning till befintliga data och inte som ett substitut för saknade uppgifter. 1.13. Företag bör endast använda antaganden som baseras på expertbedömningar om de resulterande justerade uppgifterna uppfyller kriterierna i artikel 219 i genomförandeåtgärderna i högre grad, och bör på tillsynsmyndigheternas begäran kunna visa att villkoren efterlevs.

text: Riktlinje 2 – Väsentlighet

text: 1.14. Företag bör se till att kriterierna för datakvalitet som anges i artikel 219 i genomförandeåtgärderna är uppfyllda, oberoende av väsentligheten som gäller för det segment på vilket företagsspecifika parametrar används.

text: Riktlinje 3 – Justeringar för att öka graden av lämplighet i data

text: 1.15. Vid fastställande av företagsspecifika parametrar bör företag justera historiska data efter behov för att eliminera effekten av sådana risker som är irrelevanta åtminstone under de följande tolv månaderna. Detta gäller med förbehåll för det som anges i riktlinje 1.

text: Riktlinje 4 – Justering av historiska data för att eliminera effekten av katastrofhändelser och avspegla aktuella återförsäkringsarrangemang

text: 1.16. Där det är relevant bör berörda företag upprätta interna riktlinjer och rutiner för att (a) identifiera förluster till följd av katastrofhändelser, (b) justera data i enlighet med bilaga XVII punkt B.2 e i genomförandeåtgärderna, (c) justeradata i enlighet med bilaga XVII punkt B.2 d, punkt C.2 c och punkt D.2 f i genomförandeåtgärderna.

text: 1.17. Företag bör se till att lämplig hänsyn tas till förändringar i självbehåll för ickeproportionell återförsäkring där dessa förändringar påverkar volatiliteten för reservrisken.

text: Riktlinje 5 – Beräkning av icke-proportionell återförsäkringsjustering inom ramen för premierisk

text: 1.18. När företag bestämmer justeringsfaktorn för den icke-proportionella återförsäkringseffekten i enlighet med punkterna 218.1 a iii och 218.1 c iii i genomförandeåtgärderna, bör de se till att både brutto- och nettodata för den icke-proportionella återförsäkringen för de följande tolv månaderna följer riktlinje 1–4.

text: Riktlinje 6 – Kontinuerlig efterlevnad

text: 1.19. Företag bör övervaka sin efterlevnad av kraven för användning av företagsspecifika parametrar som en del av den egna risk- och solvensbedömningen. 1.20. Som en del av tillsynsrapporten för den egna risk- och solvensbedömningen bör företag underrätta tillsynsmyndigheterna om det skett några väsentliga förändringar i de uppgifter som ingår i ansökan och lämna relevanta detaljer om eventuella väsentliga förändringar. 1.21. Om användningen av nya data ger väsentliga förändringar i de uppgifter som ingår i ansökan bör företagen på tillsynsmyndigheternas begäran tillhandahålla detaljer om hur de företagsspecifika parametrarna beräknats med hjälp av den nya datauppsättningen, och tillhandahålla all information som behövs för att styrka att beräkningen är adekvat. 1.22. Om företag kommer till insikt om att en annan standardiserad metod ger ett mer rättvisande resultat när det gäller att uppfylla kalibreringskraven i artikel 101.3 i Solvens II-direktivet, bör de lämna in en ny ansökan om användning av denna alternativa standardiserade metod.

text: Riktlinje 7 – Korrigerande åtgärder vid bristande efterlevnad

text: 1.23. Om kraven för användning av företagsspecifika parametrar inte uppfylls till fullo bör tillsynsmyndigheten avgöra om företaget kan åtgärda den bristande efterlevnaden inom tre månader. 1.24. Inför sitt beslut bör tillsynsmyndigheten beakta graden och omfattningen av den bristande efterlevnaden samt den tid som krävs för att åtgärda den och de åtgärder som företaget avser att vidta för att återigen kunna tillämpa företagsspecifika parametrar. 1.25. Om efterlevnaden inte kan återställas inom tre månader bör tillsynsmyndigheten återkalla godkännandet för användning av företagsspecifika parametrar enligt [artikel 8 i Eiopas förslag till tekniska

text: genomförandestandarder angående tillsynsmyndighetens godkännandeprocess för användning av företagsspecifika parametrar] ( ). 1.26. Om godkännandet återkallas bör företaget beräkna solvenskapitalkravet med hjälp av standardparametrar och skicka in en ny ansökan om det har för avsikt att använda företagsspecifika parametrar igen.

text: Riktlinje 8 – Krav från tillsynsmyndigheten att använda företagsspecifika parametrar

text: 1.27. I de fall tillsynsmyndigheten kräver att företaget använder företagsspecifika parametrar i enlighet med artikel 110 i Solvens II, bör myndigheten specificera för företaget vilka av parametrarna i artikel 218 i genomförandeåtgärderna som måste ersättas. Efter att ha varit i kontakt med företaget bör tillsynsmyndigheten fastställa en rimlig tidsram för inlämning av ansökan. 1.28. Efter att ha mottagit tillsynsmyndighetens begäran bör företaget analysera tillgängliga standardiserade metoder.

text: Riktlinje 9 – Betydande avvikelse

text: 1.29. För att avgöra om det finns en betydande avvikelse enligt artikel 110 i Solvens II-direktivet bör tillsynsmyndigheterna ta hänsyn till de relevanta faktorerna enligt följande: a) Slutsatserna som följer av tillsynens granskningsprocess. b) Avvikelsens art, typ och storlek. c) Sannolikheten för eventuella negativa effekter på försäkringstagare och förmånstagare, och hur allvarliga dessa effekter är. d) Känslighetsnivån för de antaganden som avvikelsen avser. e) Avvikelsens förväntade duration och volatilitet under hela avvikelseperioden. 1.30. Tillsynsmyndigheterna bör utföra denna analys för varje segment som det är möjligt att tillämpa företagsspecifika parametrar på.

text: Riktlinje 10 – Ansökan om godkännande avseende användning av gruppspecifika parametrar

text: 1.31. Ansökan om godkännande för användning av gruppspecifika parametrar bör som minst omfatta de uppgifter som krävs i [punkt 2, 4 och 5 i artikel 1 i Eiopas förslag till tekniska genomförandestandarder angående tillsynsmyndighetens godkännandeprocess för användning av företagsspecifika parametrar], där alla hänvisningar till ”företagsspecifika parametrar” ska förstås som en hänvisning till ”gruppspecifika parametrar”.

text: 1.32. På motiverad begäran av grupptillsynsmyndigheten bör försäkrings- eller återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget med ägarintresse ge kompletterande information för att bedöma ansökan.

text: Riktlinje 11 – Gruppens omfattning vid användning av gruppspecifika parametrar

text: 1.33. När solvenskapitalkravet på gruppnivå beräknas enligt metod 1 eller enligt en kombination av metod 1 och metod 2 bör försäkrings- eller återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget med ägarintresse endast tillämpa gruppspecifika parametrar på sammanställda data som beräknats i enlighet med artikel 335.1 a, b och c i genomförandeåtgärderna. 1.34. När solvenskapitalkravet på gruppnivå beräknas enligt metod 2 bör försäkringseller återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget med ägarintresse inte använda gruppspecifika parametrar. 1.35. Om ett företag inom ramen för beräkning av gruppsolvensen enligt metod 2 använder företagsspecifika parametrar bör dessa endast ingå i beräkningen av solvenskapitalkravet för de företag som erhållit godkännande från tillsynsmyndigheterna.

text: Riktlinje 12 – Datakvalitetskraven på gruppnivå

text: 1.36. Försäkrings- eller återförsäkringsföretaget, försäkringsholdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget med ägarintresse bör kunna visa för grupptillsynsmyndigheten att gruppens verksamhet och riskprofil i tillräcklig grad liknar de enskilda företag som tillhandahåller data, för att säkerställa överensstämmelse mellan de statistiska antaganden för data som används på individuell företagsnivå och på gruppnivå.

text: Riktlinje 13 – Samråd inom tillsynskollegiet

text: 1.37. I det samråd som anges i artikel 356.3 i genomförandeåtgärderna bör grupptillsynsmyndigheten och andra tillsynsmyndigheter inom tillsynskollegiet bland annat analysera och diskutera hur representativa uppgifterna på gruppnivå är och hur relevant den använda standardmetoden är.

text: Riktlinje 14 – Information till tillsynskollegiet

text: 1.38. När en ansökan om godkännande för användning av företagsspecifika parametrar kommer in från ett enskilt företag som ingår i tillämpningsområdet för beräkningen av solvensen på gruppnivå, bör tillsynsmyndigheten som tar emot ansökan informera tillsynskollegiet om mottagandet och om dess beslut. Om ansökan avslås bör myndigheten underrätta tillsynskollegiet om de huvudsakliga skälen till beslutet.

text: 1.39. Innan grupptillsynsmyndigheten beviljar eller avslår en ansökan om att använda gruppspecifika parametrar bör den beakta tillsynsmyndigheternas tidigare beslut angående ansökningar från enskilda företag som ingår i tillämpningsområdet för solvensberäkning på gruppnivå med hjälp av företagsspecifika parametrar.

text: Efterlevnads- och redovisningsregler

text: 1.40. Det här dokumentet innehåller riktlinjer som utfärdats enligt artikel 16 i Eiopaförordningen. I enlighet med artikel 16.3 i Eiopa-förordningen ska behöriga myndigheter och finansinstitut med alla tillgängliga medel söka följa riktlinjerna och rekommendationerna. 1.41. Behöriga myndigheter som följer eller avser att följa dessa riktlinjer bör införliva dem i sitt regelverk och tillsynssystem på ett lämpligt sätt. 1.42. De behöriga myndigheterna ska meddela Eiopa att de följer eller avser att följa dessa riktlinjer, eller i annat fall ange skälen till att de inte följer dem, inom två månader från det att de översatta versionerna har offentliggjorts. 1.43. Om Eiopa inte har fått något meddelande från en myndighet inom denna tidsfrist kommer denna myndighet att anses bryta mot bestämmelserna och rapporteras i enlighet med det.

text: Slutlig bestämmelse om omprövning

text: 1.44. Dessa riktlinjer ska bli föremål för omprövning av Eiopa.

type: vagledning

utgivare: eiopa


text: EIOPA – Westhafen Tower, Westhafenplatz 1 - 60327 Frankfurt – Germany - Tel. + 49 69-951119-20; Fax. + 49 69-951119-19; email: info@eiopa.europa.eu site: https://eiopa.europa.eu/

text: ( ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48–83 ( ) EUT L 335, 17.12.2009, s. 1-155 3 ( ) https://eiopa.europa.eu/publications/eiopa-guidelines/index.html 4 ( ) https://eiopa.europa.eu/publications/eiopa-guidelines/index.html

text: ( ) En tabell över de riktlinjer som gäller för individen och gruppen eller båda finns i tillägget som publicerades med den förklarande texten i det offentliga samrådet.

title: Guidelines on supervisory review process

text: EIOPA-BoS-14/179 SV

text: Riktlinjer för tillsynens granskningsprocess

text: Inledning

text: 1.1. Enligt

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG av den 25 november 2009

text: om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (nedan Solvens II-direktivet) ( ) och

text: artikel 16 i förordning (EU) 1094/2010 av den 24 november 2010

text: (nedan kallad Eiopaförordningen) ( ) har Eiopa utfärdat riktlinjer för tillsynens granskningsprocess. Dessa riktlinjer gäller artikel 36 i Solvens II-direktivet. Ytterligare relevanta bestämmelser är i synnerhet artiklarna 27, 29, 34, 71, 213.2, 248, 249, 250 och 255 i Solvens II-direktivet. 1.2. Dessa riktlinjer syftar till att identifiera hur en riskbaserad, prospektiv och proportionerlig strategi för tillsyn kan uppnås inom tillsynens granskningsprocess. 1.3. Tillsynens granskningsprocess avser all verksamhet som bedrivs av tillsynsmyndigheten för att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 36 i Solvens II-direktivet, som omfattar utvärdering av strategier, processer och rapporteringsrutiner i försäkrings- och återförsäkringsföretag som de har inrättat, för att uppfylla kriterierna i Solvens II. 1.4. Syftet med dessa riktlinjer är därför att uppnå konsekventa resultat genom konvergens mellan tillsynsprocesser och rutiner inom tillsynens granskningsprocess, samtidigt som tillräcklig flexibilitet tillåts för de nationella tillsynsmyndigheterna för att på lämpligt sätt kunna anpassa sina handlingar från fall till fall, med beaktande av det specifika för inblandade försäkrings- och återförsäkringsföretag och grupper, sina egna marknader och andra tillsynsprioriteringar. 1.5. Riktlinjerna sammanfattas i diagrammet som presenteras i den förklarande texten i riktlinje 1 och i dokumentet ”SRP riktlinjers diagram” publicerat tillsammans med dessa riktlinjer ( ). 1.6. För tillsynens granskningsprocess av försäkringsgrupper, där det finns ett tillsynskollegium på plats, har i dessa riktlinjer hänsyn tagits till riktlinjerna för kollegiernas operativa funktion ( ), kollegiets specifika samordningsöverenskommelser och alla andra processer eller planer som tillsynskollegiet har kommit överens om. 1.7. Riktlinjerna är inte avsedda att begränsa grupptillsynsmyndigheten och tillsynskollegiet från ytterligare kommunikation eller informationsdelningsarrangemang som är förenliga med Solvens II-direktivet, inklusive proportionell och riskbaserad strategi för tillsynens granskningsprocess i linje med artikel 29 i Solvens II-direktivet.

text: 1.8. Nationella tillsynsmyndigheter som ingår i ett kollegium kommer att ha löpande ansvar för att kommunicera och involvera kollegiet i tillsynens granskningsprocess, särskilt när man vidtar tillsynsåtgärder eller när försäkrings- och återförsäkringsföretag eller grupper får ekonomiska svårigheter. I förekommande fall ges exempel med korshänvisningar till olika krav och riktlinjer i den förklarande texten. Riktlinjerna riktar sig till tillsynsmyndigheter enligt Solvens II. 1.9. Dessa riktlinjer gäller för tillsynens granskningsprocess som utförs av nationella tillsynsmyndigheter när det gäller alla försäkrings- och återförsäkringsföretag, både enskilda företag som omfattas av Solvens II-direktivet och försäkringsoch återförsäkringsgrupper som är föremål för grupptillsyn enligt

text: artikel 213.2

text: (nedan försäkringsgrupper). När det gäller tillämpningen av riktlinjerna på tillsynens granskningsprocess av försäkringsgrupper, ska följande behov beaktas ( ):  Riktlinjerna 10, 16, 18, 21, 35, 37 och 40 är gruppspecifika och gäller endast för grupptillsynsmyndigheten, med undantag av riktlinjerna 37 och 40 som kan gälla för både grupptillsynsmyndigheten och den enskilda nationella tillsynsmyndigheten;  Riktlinjerna 15 och 17 gäller endast för tillsynsmyndigheter för enskilda försäkrings- och återförsäkringsföretag och gäller inte för tillsynsmyndigheterna i deras roll som grupptillsynsmyndighet. Grupptillsynsmyndigheten bör följa de relevanta gruppspecifika riktlinjerna 16 och 18;  Riktlinjerna 5, 6, 7, 11, 13, 19, 21, 23, 25, 28, 29, 32, 37, 39 och 40 innefattar också bestämmelser som gäller endast om försäkringsgruppen har ett kollegium som är etablerat enligt artikel 248.2 i Solvens IIdirektivet. Dessa bestämmelser kan gälla för både grupptillsynsmyndigheten och de nationella tillsynsmyndigheterna för de enskilda försäkrings- och återförsäkringsföretagen inom kollegiet, med undantag för riktlinje 21, som gäller endast för grupptillsynsmyndigheten. 1.10. Där det finns grupptillsyn som fastställts på nationell nivå i enlighet med artikel 216 i Solvens II-direktivet, tillämpas dessa riktlinjer mutatis mutandis på både grupptillsyn som utförs på nationell nivå i enlighet med artikel 216 i Solvens IIdirektivet, och grupptillsyn som genomförs enligt artikel 213.2 i Solvens IIdirektivet. 1.11. För dessa riktlinjer gäller följande definitioner:  Vid tillämpningen av dessa riktlinjer på grupptillsynsmyndigheter: o avser termen ”nationell tillsynsmyndighet” den tillsynsmyndighet som ansvarar för grupptillsyn enligt artikel 247.1 i Solvens IIdirektivet;

text:  Vid tillämpningen av dessa riktlinjer på grupptillsynsmyndigheter, avser termen ”försäkrings- och återförsäkringsföretag” ”försäkringsgrupper” (utom riktlinjerna 12, 19, 33, 36 och 38, som hänvisar till både grupper och företagen inom gruppen);  ”Grupptillsynsmyndigheten” hänvisar till tillsynsmyndigheten som uppfyller de kriterier som anges i artikel 247.1 i Solvens II-direktivet;  ”Tillsynskollegium” avser tillsynskollegiet som definieras i artikel 212.1 e i Solvens II-direktivet;  ”Medlemmar” och ”deltagare” avser medlemmar och deltagare enligt definitionen i riktlinjerna för kollegiernas operativa funktion;  ”Inspektion på plats” avser en organiserad bedömning eller formell utvärdering, som utförs vid platsen för det övervakade företaget, eller hos tjänsteleverantörer på vilka det övervakade företaget har lagt ut funktioner, vilket leder till utfärdande av ett dokument som meddelas företaget. 1.12. Termer som inte definieras i dessa riktlinjer har den betydelse som definieras i de rättsakter som anges i inledningen. 1.13. Riktlinjerna ska tillämpas från och med den 1 januari 2016.

text: Avsnitt I – Den övergripande tillsynens granskningsprocess (OTG)

text: Riktlinje 1 – Genomförande av tillsynens granskningsprocess

text: 1.14. Den nationella tillsynsmyndigheten bör i genomförandet av tillsynens granskningsprocess och vid erkännande av behovet av flexibilitet och tillsynens bedömning, se till att den består av tre delprocesser som anges i dessa riktlinjer: riskbedömningsprocessen, den detaljerade granskningen och tillsynsåtgärderna.

text: Riktlinje 2 – Konsistensen av tillsynens granskningsprocess

text: 1.15. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att tillsynens granskningsprocess tillämpas på ett konsekvent sätt över tid, över försäkrings- och återförsäkringsföretag och inom den nationella tillsynsmyndigheten.

text: Riktlinje 3 – Proportionalitet i tillsynens granskningsprocess

text: 1.16. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att proportionalitetsprincipen iakttas genom alla skeden av tillsynens granskningsprocess.

text: Riktlinje 4 – Tillsynsbedömning i tillsynens granskningsprocess

text: 1.17. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att tillsynsmyndigheterna använder sina tillsynsbedömningar i varje steg av tillsynens granskningsprocess. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att tillsynens granskningsprocess hålls tillräckligt flexibel för att tillåta lämpligt användning av tillsynsbedömning.

text: Riktlinje 5 – Pågående kommunikation med försäkrings- och återförsäkringsföretagen

text: 1.18. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att det finns en lämplig nivå av kommunikation mellan personalen vid den nationella tillsynsmyndigheten och försäkrings- och återförsäkringsföretagen i hela tillsynens granskningsprocess för att underlätta en effektiv tillsyn. 1.19. Om det finns ett kollegium, ska kommunikationen med de övervakade företagen samordnas enligt beskrivningen i riktlinje 15 i riktlinjerna för kollegiernas operativa funktion.

text: Riktlinje 6 – Pågående kommunikation med och medverkan av andra tillsynsmyndigheter

text: 1.20. Den nationella tillsynsmyndigheten bör ha lämplig kommunikation och delaktighet med andra berörda nationella tillsynsmyndigheter i hela tillsynens granskningsprocess. 1.21. Kommunikation med tredjelands tillsynsmyndigheter bör vara i linje med relevanta samförståndsavtal som är på plats. 1.22. Om det finns ett kollegium, ska kommunikationen följa relevanta krav och riktlinjer.

text: Riktlinje 7 – Införande av omfattande marknadsrisker i tillsynens granskningsförfarande

text: 1.23. Den nationella tillsynsmyndigheten bör beakta marknadsbreda analyser under hela tillsynens granskningsprocess. 1.24. Om det finns ett kollegium, bör tillsynsmyndigheten ta hänsyn till resultaten av alla relevanta omfattande marknadsanalyser som har delats inom kollegiet.

text: Riktlinje 8 – Dokumentation

text: 1.25. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se till att information som stödjer slutsatserna från tillsynens granskningsprocess dokumenteras och är lättillgänglig inom den nationella tillsynsmyndigheten, samtidigt som den också iakttar lämpliga sekretesskrav i samband med denna information.

text: Riktlinje 9 – Styrning över och regelbunden översyn av tillsynens granskningsprocess

text: 1.26. Den nationella tillsynsmyndigheten ska ha en adekvat styrningsmekanism för att ordentligt övervaka genomförandet av tillsynens granskningsprocess. 1.27. Den nationella tillsynsmyndigheten ska regelbundet se över sin metod för genomförande av tillsynens granskningsprocess för att säkerställa dess pågående lämplighet.

text: Riktlinje 10 – Omfattningen och inriktningen av försäkringsgruppens tillsyns granskningsprocess

text: 1.28. Grupptillsynsmyndigheten bör tillämpa tillsynens granskningsprocess konsekvent med omfattningen och fallen av tillämpning av grupptillsyn som beskrivs i avdelning III kapitel I i Solvens II-direktivet, med hänsyn till typen av yttersta moderföretag för försäkringsgruppen, det geografiska läget för sitt huvudkontor (EES eller tredjeland), eventuell likvärdighetsstatus i det tredjelandet och eventuella aspekter om det finansiella konglomeratet. 1.29. Grupptillsynsmyndigheten bör i tillsynens granskningsprocess ta hänsyn till alla relevanta enheter inom försäkringsgruppen, inklusive reglerade och ickereglerade, samt enheter inom och utanför EES. 1.30. Grupptillsynsmyndigheten ska fokusera på de gruppspecifika frågor, däribland: a) transaktioner inom gruppen, försäkringsgruppens komplexitet och sammankoppling, b) gruppens riskprofil, däribland eventuella diversifieringseffekter, riskkoncentrationer och risköverföring i hela försäkringsgruppen, c) andra risker från ett gruppövergripande perspektiv, däribland sådana som uppstår på gruppnivå, såsom riskerna från icke-försäkringsenheter, d) aspekter om gruppstyrning och gruppstrategi, däribland konflikter eller eventuella intressekonflikter, e) aspekter av den gruppövergripande riskhanteringen, inklusive eventuella centraliserade riskhanteringsfunktioner,

text: f) gruppens hantering av sitt gruppkapital, inklusive överförbarhet och fördelning inom försäkringsgruppen.

text: Avsnitt II – Indata till tillsynens granskningsprocess

text: Riktlinje 11 – Indata till tillsynens granskningsprocess

text: 1.31. Under hela tillsynens granskningsprocess bör den nationella tillsynsmyndigheten, i förekommande fall, beakta relevanta uppgifter som härrör från olika källor, bland annat från: a) försäkrings- och återförsäkringsföretaget eller försäkringsgruppen: kvantitativa rapporteringsmallar, redogörelser för verksamheten, rapporter om solvens och finansiell ställning, ORSA-rapporter, information om andra företag eller grupper, eller annan information som begärts från försäkringsoch återförsäkringsföretag eller försäkringsgruppen av den nationella tillsynsmyndigheten, b) den nationella tillsynsmyndigheten eller grupptillsynsmyndigheten själva: historisk information, ”early warning”-indikatorer, riskindikatorer, tidigare fynd på försäkrings- och återförsäkringsföretag eller grupper, tematiska granskningar eller stresstestresultat, c) kollegiet: de individuella utfallen av riskbedömningsprocessen, individuella tillsynsplaner som delas inom kollegiet, kollegiets arbetsplan, alla relevanta analyser eller granskningar eller tillsynsåtgärder som delats inom kollegiet, d) andra behöriga myndigheter, e) andra externa parter: marknads- eller sektorsuppgifter, vägledning från konsument- eller branschorgan eller organisationer, tekniska forskningsrapporter eller tidningar eller medieinformation.

text: Avsnitt III – Riskbedömningsprocessen

text: Riktlinje 12 – Riskbedömningsprocessens struktur och användning

text: 1.32. Den nationella tillsynsmyndigheten bör använda en riskbedömningsprocess för att identifiera och bedöma nuvarande och framtida risker som försäkrings- och återförsäkringsföretag möter eller kan möta, inklusive försäkring- och återförsäkringsföretagets förmåga att identifiera, mäta, övervaka, hantera och rapportera om dessa risker. 1.33. Den nationella tillsynsmyndigheten ska använda denna metod i syfte att: a) genomföra en effektiv tillsyn av försäkrings- och återförsäkringsföretag, b) prioritera tillsynsverksamhet, c) bestämma frekvensen av redogörelser för verksamheten, d) fastställa omfattningen, djupet och frekvensen av inspektioner på plats och skrivbordsundersökningar eller andra frågor som behövs för tillsynen över försäkrings- och återförsäkringsföretag.

text: Riktlinje 13 – Omfattningen för riskbedömningsprocessen

text: 1.34. Den nationella tillsynsmyndigheten ska tillämpa ett riskbaserat och framåtblickande förhållningssätt till övervakning, som fastställs i följande steg: a) utvärdering av information, b) bestämning av försäkrings- och återförsäkringsföretags konsekvensklassificering, c) bestämning av försäkrings- och återförsäkringsföretags riskklassificering, d) bestämning av riskbedömningsprocessens resultat, e) skapande av tillsynsplanen och bestämning av tillsynens intensitet, f) när det gäller försäkringsgrupper, om det finns ett kollegium som upprättats enligt artikel 248.2 i Solvens II-direktivet, bidraget av aspekterna i tillsynsplanen till kollegiets arbetsplan, där så är lämpligt.

text: Riktlinje 14 – Bedömning av information

text: 1.35. Den nationella tillsynsmyndigheten bör utföra minst en bedömning på högnivå av informationen när regelbunden rapportering har mottagits, och överväga behovet av att omvärdera komponenterna i riskbedömningsprocessen.

text: Riktlinje 15 – Fastställande av företagets effektklassificering

text: 1.36. Den nationella tillsynsmyndigheten bör inkludera i riskbedömningsprocessen en värdering av den potentiella effekten av alla försäkrings- och återförsäkringsföretag. Denna bedömning bör återspegla den potentiella effekten som ett misslyckande i ett visst företag skulle ha på sina försäkringstagare och förmånstagare samt på marknaden. 1.37. Den nationella tillsynsmyndigheten bör tilldela en effektklassificering till varje företag på en skala med fyra kategorier, där ”effektklass 1” har lägst påverkan på försäkringstagare och förmånstagare samt på marknaden och ”effektklass 4” har störst inverkan på försäkringstagare och förmånstagare och på marknaden.

text: Riktlinje 16 – Fastställande av effektklassificeringen för försäkringsgrupp

text: 1.38. Grupptillsynsmyndigheten bör i gruppens riskbedömningsprocess inkludera en effektklassificering för alla försäkringsgrupper. 1.39. Effektklassificeringen på försäkringsgruppnivå bör återspegla den potentiella effekten av försäkringsgruppens misslyckande, genom sina enheter, på gruppens försäkrings- och förmånstagare, och på de marknader där försäkringsgruppen är verksam. 1.40. Grupptillsynsmyndigheten bör, vid tilldelning av en effektklassificering, beakta försäkringsgruppens komplexitet och sammankopplingar. 1.41. Grupptillsynsmyndigheten bör tilldela en effektklassificering till varje försäkringsgrupp på en skala med fyra kategorier, där ”effektklass 1” är försäkringsgruppens lägsta påverkan på försäkringstagare och förmånstagare samt på marknaden och ”effektklass 4” är försäkringsgruppens största inverkan på försäkringstagare och förmånstagare och på marknaden.

text: Riktlinje 17 – Fastställande av företagets riskklassificering

text: 1.42. Den nationella tillsynsmyndigheten bör identifiera och bedöma de nuvarande och framtida risker som försäkrings- och återförsäkringsföretag möter eller kan möta, inklusive företagets förmåga att stå emot eventuella händelser eller framtida förändringar av de ekonomiska förhållandena och deras potentiella negativa effekter på solvens och finansiell ställning, företagets ekonomiska livskraft och dess förmåga att uppfylla sina åtaganden gentemot försäkringstagare och förmånstagare om riskerna blir verklighet. 1.43. Den nationella tillsynsmyndigheten bör genomföra denna riskidentifiering och bedömning för alla försäkrings- och återförsäkringsföretag, med hänsyn till kvantitativa och kvalitativa kriterier och åtgärder som är relevanta för varje företag. 1.44. Den nationella tillsynsmyndigheten bör tilldela försäkrings- och återförsäkringsföretag en riskklassificering på en skala med fyra kategorier: från ”riskklass 1” som motsvarar att bäst kunna tåla de risker som uppstår, till ”riskklass 4' som motsvarar att minst kunna klara de risker som uppstår.

text: Riktlinje 18 – Fastställande av riskklassificeringen för försäkringsgrupp

text: 1.45. Grupptillsynsmyndigheten bör identifiera och bedöma de nuvarande och framtida risker som kan påverka försäkringsgruppen, inklusive möjligheten för gruppen att stå emot eventuella händelser eller framtida förändringar av de ekonomiska förhållandena och deras potentiella negativa effekter på solvens och finansiell ställning, försäkringsgruppens ekonomiska livskraft och dess förmåga att uppfylla sina åtaganden gentemot försäkringstagare och förmånstagare om riskerna blir verklighet. 1.46. Grupptillsynsmyndigheten bör, vid bedömningen av riskerna för försäkringsgruppen, ta hänsyn till de gruppspecifika frågorna som beskrivs i riktlinje 10. 1.47. Grupptillsynsmyndigheten bör genomföra denna riskidentifiering och bedömning för alla försäkringsgrupper, med hänsyn till kvantitativa och kvalitativa kriterier och åtgärder som är relevanta för varje försäkringsgrupp. 1.48. Grupptillsynsmyndigheten bör tilldela varje försäkringsgrupp en riskklassificering på en skala med fyra kategorier: från ”riskklass 1” som motsvarar att bäst kunna tåla de risker som uppstår, till ”riskklass 4” som motsvarar att minst kunna klara de risker som uppstår.

text: Riktlinje 19 – Fastställande av riskbedömningsprocessens resultat

text: 1.49. Den nationella tillsynsmyndigheten bör se till att riskbedömningsprocessens utfall för alla försäkrings- och återförsäkringsföretag och grupper inkluderar en konsekvensklassificering och en riskklassificering, kombinerade eller ej, och att de används tillsammans med andra relevanta tillsynsuppgifter i syfte att sätta upp tillsynsplanen. 1.50. Om det finns ett kollegium, när resultaten av riskbedömningsprocessen (för grupp och individ) utbytes, bör grupptillsynsmyndigheten och andra tillsynsmyndigheter kunna förklara den logiska grunden för resultatet för att

text: göra det möjligt för kollegiet att bilda sig en gemensam uppfattning om riskerna för försäkringsgruppen.

text: Riktlinje 20 – Skapande av tillsynsplanen och bestämning av tillsynens intensitet

text: 1.51. Den nationella tillsynsmyndigheten ska utnyttja resultatet av riskbedömningsprocessen tillsammans med uppgifterna om de risker som identifierats, de olika prioriteringarna och begränsningarna för den nationella tillsynsmyndigheten och annan relevant tillsynsinformation för att utveckla tillsynsplanen. 1.52. Tillsynsplanen bör ange frekvensen och intensiteten av tillsynsverksamheten för varje företag. Tillsynsplanen bör stå i proportion till företagets art, omfattning och komplexitet.

text: Riktlinje 21 – Samspelet mellan gruppens tillsynsplan och kollegiets arbetsplan

text: 1.53. Om det finns ett kollegium, bör grupptillsynsmyndigheten ta med relevanta aspekter av gruppens tillsynsplan i kollegiets arbetsplan (enligt riktlinje 12 i riktlinjerna för kollegiernas operativa funktion) för samtal och åtgärder inom kollegiet. 1.54. Avseende gruppens tillsyns granskningsprocess, bör kollegiets arbetsplan innehålla: a) en beskrivning av de huvudsakliga fokuserade riskerna till följd av resultatet av gruppens riskbedömningsprocess, b) en beskrivning av och förklaring till den verksamhet som kollegiet kommer att genomföra, baserat på gruppens tillsynsplan, c) en identifiering av de berörda enheterna inom försäkringsgruppen och deras tillsynsmyndigheter som grupptillsynsmyndigheten sannolikt kommer att inhämta synpunkter från.

text: Riktlinje 22 – Styrning av tillsynsplanen

text: 1.55. Den nationella tillsynsmyndigheten bör se till att lämpligheten av tillsynsplanen är föremål för passande tillsyn och internstyrning inom tillsynsmyndigheten.

text: Riktlinje 23 – Anmälan av frekvensen av regelbunden tillsynsrapport

text: 1.56. Den nationella tillsynsmyndigheten ska meddela försäkrings- och återförsäkringsföretagen om hur ofta återkommande redogörelse för verksamheten krävs, vare sig det är årligen, vartannat eller vart tredje år, samt alla senare ändringar av den, så snart som möjligt och senast tre månader före slutet på försäkrings- och återförsäkringsföretagens räkenskapsår. 1.57. Beslutet om frekvensen bör, som minst, ta hänsyn till resultatet av riskbedömningsprocessen, annan tillsynsinformation och utövandet av tillsynens bedömning. 1.58. Om det finns ett kollegium, bör tillsynsmyndigheterna meddela ändringar i frekvensen av redogörelsen för verksamheten till grupptillsynsmyndigheten

text: innan de meddelar försäkrings- och återförsäkringsföretagen, om så är lämpligt.

text: Riktlinje 24 – Uppdatering av riskbedömningsprocessen

text: 1.59. Den nationella tillsynsmyndigheten ska, under hela tillsynens granskningsprocess, överväga om det är nödvändigt att uppdatera resultatet av riskbedömningsprocessen.

text: Avsnitt IV – Detaljerad översyn

text: Riktlinje 25 – De detaljerade granskningsaktiviteterna

text: 1.60. Den nationella tillsynsmyndigheten bör genomföra detaljerade granskningsaktiviteter, antingen skrivbordsundersökningar eller inspektioner på plats, på grundval av tillsynsplanen, med hänsyn till all relevant information och med fokus på de riskområden som identifierats i samband med riskbedömningsprocessen. 1.61. Om det finns ett kollegium, bör tillsynsmyndigheterna också hänvisa till kollegiets arbetsplan när de utför den detaljerade översynen av något deltagande av andra nationella tillsynsmyndigheter, i enlighet med riktlinjerna för kollegiernas operativa funktion.

text: Riktlinje 26 – Begäran om kompletterande upplysningar under den detaljerade översynen

text: 1.62. Den nationella tillsynsmyndigheten bör, i förekommande fall, utvärdera behovet av ytterligare information från företaget, inklusive olika typer av data, analyser eller uppgifter som ska utföras av företaget. Den tidsram som är tillåten av tillsynsmyndigheten för tillhandahållande av ytterligare uppgifter bör vara lämplig för att företaget ska kunna svara på begäran.

text: Riktlinje 27 – Slutsatserna efter den detaljerade översynen

text: 1.63. Den nationella tillsynsmyndigheten bör se till att de viktigaste resultaten och slutsatserna av detaljerade genomgången registreras och är internt åtkomliga för tillsynen.

text: Riktlinje 28 – Detaljerade analyser på distans

text: 1.64. Den nationella tillsynsmyndigheten ska, enligt definitionen i tillsynsplanen och med hänsyn till kollegiets arbetsplan, om det finns ett kollegium, använda analyser på distans för att genomföra ytterligare åtgärder utöver bedömningen av information på högnivå som utförs inom riskbedömningsprocessen, med fokus på de angivna riskområdena.

text: Riktlinje 29 – Inspektioner på plats

text: 1.65. Den nationella tillsynsmyndigheten bör utföra regelbundna inspektioner på plats, om så definieras i tillsynsplanen, och ta hänsyn till kollegiets arbetsplan, om det finns ett kollegium, eller andra ad-hoc-inspektioner på plats, om så är lämpligt.

text: Riktlinje 30 – Styrning av inspektioner på plats

text: 1.66. Den nationella tillsynsmyndigheten bör ha lämpliga styrmekanismer på plats, som ska göra det möjligt att korrekt övervaka inspektioner på plats.

text: Riktlinje 31 – Process att följa för inspektioner på plats

text: 1.67. Den nationella tillsynsmyndigheten bör vid inspektionen på platsen överväga följande faser: förberedelser, fältarbete och skriftliga slutsatser.

text: Riktlinje 32 – Skriftliga resultat av inspektioner på plats

text: 1.68. Den nationella tillsynsmyndigheten ska meddela slutsatserna av inspektionen på plats skriftligen till försäkrings- och återförsäkringsföretaget och bör göra det möjligt för företaget att svara på slutsatserna inom en rimlig tidsram, som fastställs av tillsynsmyndigheten. Tillsynsmyndigheten ska förmedla dessa slutsatser till de personer som i praktiken leder företaget och anses lämpliga i detta sammanhang. 1.69. Om det finns andra tillsynsmyndigheter som deltar i inspektionen på plats, bör handledarna diskutera de slutsatser som kommer att förmedlas till berörda försäkrings- och återförsäkringsföretag som ingår i försäkringsgruppen, innan de förmedlar dem.

text: Avsnitt V – Tillsynsåtgärder

text: Riktlinje 33 – Identifiering av frågor som leder till tillsynsåtgärder

text: 1.70. Den nationella tillsynsmyndigheten ska, på grundval av slutsatserna i den detaljerade översynen, identifiera eventuella svagheter och faktiska eller potentiella brister eller överträdelser av kraven, som kan leda dem till att införa tillsynsåtgärder.

text: Riktlinje 34 – Bedömning av betydelsen av svagheter, brister eller överträdelser

text: 1.71. Den nationella tillsynsmyndigheten ska, i syfte att besluta om åtgärder, bedöma betydelsen av de svagheter och de faktiska eller potentiella brister eller överträdelser som identifierats i den detaljerade översynen.

text: Riktlinje 35 – Identifiering och bedömning av betydelsen av svagheter, brister eller överträdelser på gruppnivå

text: 1.72. Grupptillsynsmyndigheten identifierar och bedömer eventuella svagheter och faktiska eller potentiella brister eller bristande efterlevnad från ett gruppövergripande perspektiv, med hänsyn till särdragen i försäkringsgruppens struktur och affärer samt kopplingen mellan försäkrings- och återförsäkringsgruppen. 1.73. Grupptillsynsmyndigheten ska överväga om slutsatserna om svagheter och faktiska eller potentiella brister eller bristande efterlevnad från ett gruppövergripande perspektiv avser försäkringsgruppen som helhet eller vissa specifika försäkrings- och återförsäkringsföretag.

text: Riktlinje 36 – Olika åtgärder för varierande situationer

text: 1.74. Den nationella tillsynsmyndigheten bör vidta åtgärder som varierar beroende på graden av betydelsen av svagheterna och de faktiska eller potentiella brister eller överträdelser som försäkrings- och återförsäkringsföretag möter.

text: Riktlinje 37 – Beslut om åtgärder på grupp- eller individnivå

text: 1.75. De nationella tillsynsmyndigheterna som ansvarar för tillsynen av de relevanta försäkrings- och återförsäkringsföretagen eller grupptillsynsmyndigheten bör, i händelse av åtgärder i samband med försäkringsgruppen som helhet, vidta nödvändiga åtgärder mot det lämpliga företaget baserat på deras analys av resultaten om svagheter, brister eller överträdelser. 1.76. Om åtgärder vidtas både på grupp- och individnivå, bör grupptillsynsmyndigheten och tillsynsmyndigheterna samordna åtgärder, där så är lämpligt, för att öka effektiviteten av åtgärderna.

text: Riktlinje 38 – Styrning över utövande av åtgärder

text: 1.77. Den nationella tillsynsmyndigheten ska ha en lämplig styrprocess om utövandet av tillsynsåtgärder för att se till att de används på ett konsekvent, proportionerligt och objektivt sätt och att de är ordentligt dokumenterade.

text: Riktlinje 39 – Anmälan av åtgärder

text: 1.78. Den nationella tillsynsmyndigheten bör underrätta företaget skriftligen och i tid om de särskilda åtgärder som företaget bör genomföra. Denna anmälan bör i förekommande fall innehålla en specifikation av den lämpliga tidsram inom vilken företaget ska genomföra de handlingar som krävs för att följa åtgärderna. 1.79. Om det finns ett kollegium och där mer än en handledare vidtar åtgärder, bör tillsynsmyndigheterna överväga att samordna sin kommunikationsstrategi.

text: Riktlinje 40 – Kommunikationen i kollegiet

text: 1.80. Om det finns ett kollegium, bör den nationella tillsynsmyndigheten, i förekommande fall meddela grupptillsynsmyndigheten de tillsynsåtgärder som vidtagits.

text: Riktlinje 41 – Uppföljning av genomförandet av försäkrings- och återförsäkringsföretag

text: 1.81. Den nationella tillsynsmyndigheten ska övervaka om åtgärderna genomförs korrekt av försäkrings- och återförsäkringsföretagen.

text: Riktlinje 42 – Översyn av tillsynsåtgärder

text: 1.82. Den nationella tillsynsmyndigheten ska se över åtgärderna och uppdatera tillsynsplanen med hänsyn till graden av effektivitet tillsynsåtgärderna som genomförs av företaget har.

text: Efterlevnads- och redovisningsregler

text: 1.83. Det här dokumentet innehåller riktlinjer som utfärdats enligt artikel 16 i Eiopaförordningen. I enlighet med artikel 16.3 i Eiopa-förordningen, ska behöriga myndigheter och finansinstitut med alla tillgängliga medel söka följa riktlinjerna och rekommendationerna. 1.84. Behöriga myndigheter som följer eller avser att följa dessa riktlinjer bör införliva dem i sitt rättsliga ramverk eller sin tillsynsram på ett lämpligt sätt. 1.85. De behöriga myndigheterna ska bekräfta för Eiopa huruvida de följer eller avser att följa dessa riktlinjer, och ange orsaker till bristande efterlevnad, inom två månader efter utfärdandet av de översatta versionerna. 1.86. I avsaknad av ett svar inom denna tidsfrist, kommer de behöriga myndigheterna att betraktas som att de inte uppfyller kraven på rapportering och redovisas enligt denna bedömning.

text: Slutlig bestämmelse om omprövning

text: 1.87. Dessa riktlinjer ska vara föremål för en omprövning av Eiopa.