text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-04-24 Dnr FK 2024/008897 Serienummer 2024:07

text: HFD meddelade domen den 2 juli 2014 2

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004

text: om samordning av de sociala trygghetssystemen 3 Rådets förordning

text: (EEG) nr 1408/71

text: av den 14 juni 1971 om tillämpning av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009

text: om tillämpningsbestämmelser till förordning

text: (EG) nr 883/2004

text: om samordning av de sociala trygghetssystemen 5 EU-domstolens dom i de förenade målen kom den 19 september 2019

text: Domarna har även kommenterats av professor Anne Pieter van der Mei och Ph.D. - Legal Policy Advisor Eva van Ooij i The Maastricht Journal of European and Comparative Law, 2022 I Volume 29 Issue 1 February 2022, The judicial finetuning of the EU rules determining the applicable social security legislation s. 132–155.

title: Icke behörig medlemsstats ansvar och 4 kap. 5 § socialförsäkringsbalken (SFB)

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Rättsläget har förändrats på ett sådant sätt att den tillämpning som framkommer i Högsta förvaltningsdomstolens (HFD) dom

text: HFD 2014 ref. 64

text: inte längre ska tillämpas. Försäkringskassan ska därför tillämpa

text: 4 kap. 5 §

text: SFB som uppger att den som är försäkrad i en annan stat enligt förordning 883/2004 inte är försäkrad för sådana förmåner enligt balken som omfattas av förordningen.

text: Bakgrund och överväganden

text: HFD 2014 ref. 64

text: Domen handlade om en person som flyttade med sitt barn från Lettland till Sverige i augusti 2010. Under perioden fram till oktober 2011 var personen föräldraledig från sin anställning i Lettland och fick under den aktuella perioden en kontantförmån från Lettland med anledning av sin anställning där. Personen var fortsatt omfattad av lettisk lagstiftning enligt förordningens lagvalsbestämmelser fram till dess att rätten till kontantförmånen upphörde (artikel 1 a, 11.2, och 11.3.a i förordning 883/2004). Personen fick också barnbidrag från Lettland. Personen gjorde anspråk på barnbidrag från Sverige från och med tidpunkten för bosättning i Sverige, det vill säga från och med augusti 2010.

text: HFD hänvisade inledningsvis till artikel 68.1 i förordning 883/2004, som innehåller prioritetsregler när rätt till familjeförmåner under samma period och för samma familjemedlemmar finns enligt flera medlemsstaters lagstiftning. HFD uttalade därefter att det följer av

text: 4 kap. 5 §

text: SFB att den sökande inte var försäkrad för barnbidrag enligt SFB. Enligt HFD uppkom därför inte något sammanträffande av förmåner i den mening som avses i artikel 68 i förordning 883/2004.

text: Därefter prövade HFD i vilken utsträckning en tillämpning av

text: 4 kap. 5 §

text: SFB är förenlig med EU-rätten. Vid prövningen beaktade HFD särskilt praxis från EUdomstolen som rör tillämpning av lagvalsreglerna för familjeförmåner avseende förordning 1408/71 (

text: mål C-352/06

text: , Bosmann, och de förenade målen C- 611/10 och 612/10, Hudzinski och Wawrzyniak). Enligt HFD framgick av dessa domar att den icke behöriga staten inte bara kan ha en möjlighet att utge

text: familjeförmåner enligt dess nationella lagstiftning utan också en skyldighet att bortse från nationella bestämmelser som begränsar rätten till förmåner. Vidare angav HFD att förhållandena i det aktuella målet skulle prövas mot förordning 883/2004 och fördragets regler om fri rörlighet för arbetstagare, men konstaterade att det materiella innehållet är väsentligen detsamma som i tidigare förordning 1408/71. Enligt HFD gällde EU-domstolens praxis avseende förordning 1408/71 därför även mål som ska bedömas med stöd av förordning 883/2004.

text: HFD gjorde bedömningen att eftersom den sökande bodde med sitt barn i Sverige hade de en starkare anknytning till den icke behöriga medlemsstaten än vad som var fallet i målen Hudzinski och Wawrzyniak. Enligt HFD kunde det inte anses förenligt med EU-domstolens praxis att barnets rätt till barnbidrag helt faller bort av den anledningen att föräldern omfattades av ett annat lands lagstiftning under den aktuella perioden. HFD:s slutsats blev därför att barnbidrag skulle betalas ut med ett belopp motsvarande skillnaden mellan det svenska och det lettiska barnbidraget för den aktuella tiden.

text: Försäkringskassans ställningstagande utifrån

text: HFD 2014 ref. 64

text: Med anledning av domen gjorde Försäkringskassan ställningstagandet att regelverket skulle tolkas så att

text: 4 kap. 5 §

text: SFB inte kan tillämpas, om resultatet av en sådan tillämpning skulle innebära att barnet går miste om en rätt till familjeförmån motsvarande minst den som barnet skulle haft rätt till enbart med stöd av SFB. Rätt till förmån skulle alltid först prövas i enlighet med förordning 883/2004 och förordning 987/2009 och om den bedömningen skulle resultera i att barnet inte ges rätt till förmån som motsvarar det belopp som barnet skulle haft rätt till endast med stöd av SFB kan inte

text: 4 kap. 5 §

text: SFB tillämpas.

text: EU-domstolens dom i de förenade målen

text: och

text: , Giesen,

text: van den Berg och Franzen

text: Målet

text: gällde två personer, van den Berg och Giesen, som var bosatta i Nederländerna. Van den Berg respektive Giesens maka hade under vissa perioder arbetat i Tyskland. När Van den Berg ansökte om pensionsförmåner och Giesen ansökte om pensionsförmåner samt partnertillägg fick de med anledning av nämnda perioder av arbete i Tyskland sänkta förmånsbelopp från Nederländerna. Från Tyskland fanns dock inte rätt till förmåner eftersom det arbete som utförts där var av ringa omfattning.

text: Målet

text: gällde en person, Franzen, som var bosatt i Nederländerna och fick barnbidrag där. När hon började arbeta i Tyskland 20 timmar per vecka drogs barnbidraget in med hänvisning till att tysk lagstiftning var tillämplig enligt förordning 1408/71. I Tyskland var hon dock utesluten från de flesta grenar av social trygghet eftersom hon arbetade för lite.

text: EU-domstolen hade i ett tidigare mål,

text: Franzen m.fl, prövat två frågor utifrån samma situation som i

text: och

text: , men inte prövat en tredje fråga som den nationella domstolen ställt. Den tredje frågan handlade om

text: nationella bestämmelser som bl.a. innebar att den som enligt ett fördrag eller ett beslut av en folkrättslig organisation omfattas av en annan stats lagstiftning inte ska betraktas som försäkringstagare.

text: Den nationella domstolen ansåg att det, mot bakgrund av

text: inte var möjligt att utan något rimligt tvivel besvara frågan huruvida unionsrätten, under sådana omständigheter som de i de nationella målen, inte endast gör det möjligt utan framför allt kräver att en nationell lagstiftning, enligt vilken en invånare i Nederländerna inte omfattas av den allmänna socialförsäkringen i nämnda medlemsstat om vederbörande arbetar i en annan medlemsstat och enligt artikel 13 i förordning 1408/71 omfattas av lagstiftningen om social trygghet i den medlemsstaten, inte ska tillämpas. Den hänskjutande domstolen ställde därför i de förenade målen

text: och

text: på nytt frågor till EUdomstolen.

text: Frågorna till EU-domstolen

text: Den nationella domstolens första fråga var om artiklarna 45 och 48 i EUFfördraget utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken den som enligt ett fördrag eller ett beslut av en folkrättslig organisation omfattas av en annan stats lagstiftning inte betraktas som försäkringstagare i en situation där de berörda personerna enligt anställningslandets lagstiftning inte har rätt till förmåner på grund av att de arbetat i ringa omfattning.

text: Domstolen ville även veta om artikel 13 i förordning 1408/71 utgjorde hinder för att en person som Giesens maka, som före den 1 januari 1989 var försäkrad enligt nationell lagstiftning, förvärvar rätt till förmåner vid ålderdom för de perioder hon arbetat i en annan medlemsstat. Eller om rätten till förmån enligt nationell lagstiftning ska anses utgöra en sådan rätt till förmåner som inte är beroende av villkor om anställning eller försäkring som avses i domen C- 352/06 Bosmann, så att resonemanget i den domen kan tillämpas i hennes fall.

text: EU-domstolens skäl

text: Vad gäller den första frågan konstaterade EU-domstolen att principen om en enda tillämplig lagstiftning kommer till uttryck i artikel 13 i förordning 1408/71. Förordningen hindrar dock inte en persons bosättningsmedlemsstat från att – under vissa villkor – bevilja familjeförmåner eller förmåner vid ålderdom med tillämpning av nationell lagstiftning, även om personen omfattas av arbetsmedlemsstatens lagstiftning.

text: Den nederländska lagstiftningen utesluter dock att en person som är bosatt inom landet är ansluten till det nationella systemet för social trygghet när vederbörande arbetar i en annan medlemsstat. EU-domstolen konstaterade att unionens primärrätt inte kan garantera att en persons flytt till en annan medlemsstat är konsekvensneutral.

text: Artikel 45 i EUF-fördraget

text: kan inte tolkas så att den ger en migrerande arbetstagare rätt att i bosättningsmedlemsstaten göra anspråk på samma socialförsäkringsskydd som personen hade haft om han eller hon arbetat i den medlemsstaten, när personen arbetar i en annan medlemsstat och där inte har rätt till förmåner.

text: I

text: artikel 48 i EUF-fördraget

text: förskrivs enbart samordning av medlemsstaternas lagstiftningar, inte harmonisering. Artikel 48 kan enligt EU-domstolen inte tolkas som så att den ålägger en medlemsstat som inte är behörig att ge en

text: migrerande arbetstagare som är anställd i en annan medlemsstat socialförsäkringsskydd under sådana omständigheter som i de aktuella målen. Det skulle nämligen ifrågasätta det system för samordning som kommit till utryck genom principen om en tillämplig lagstiftning. En sådan tolkning skulle riskera leda till att endast lagstiftningen i den medlemsstat som erbjuder det mest förmånliga socialförsäkringsskyddet tillämpas. Ett sådant anknytningskriterium skulle vara svårt att tillämpa och skulle kunna rubba den ekonomiska balansen i det systemet. Domstolen erinrade om möjligheten att komma överens om undantag enligt artikel 17 i förordning 1408/71 i situationer när en person inte har rätt till förmåner i anställningsmedlemsstaten.

text: Vad gäller den andra frågan konstaterade EU-domstolen att även om inget hindrar bosättningsmedlemsstaten från att utge förmåner enligt sin nationella lagstiftning när en person omfattas av en annan medlemsstats lag enligt förordningen, så kan man inte kräva att den personen ska vara försäkrad. Att ålägga en person försäkringsplikt, och därmed betalning av avgifter, skulle innebära att en migrerande arbetstagare riskerade att behöva betala socialavgifter i två olika medlemsstater. Det står dock bosättningsmedlemsstaten fritt att bevilja förmåner på ett annat anknytningskriterium än arbete eller försäkring, till en person som är bosatt inom medlemsstaten om ett sådant beviljande är möjligt enligt nationell lagstiftning.

text: Hur dömde EU-domstolen?

text: EU-domstolen ansåg att artiklarna

text: och

text: i EUF-fördraget ska tolkas så att de inte utgör hinder för en lagstiftning i en medlemsstat enligt vilken en migrerande arbetstagare, som är bosatt i den medlemsstaten och som omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han eller hon är anställd, inte omfattas av socialförsäkringen i bosättningsmedlemsstaten. Detta gäller även om lagstiftningen i anställningsmedlemsstaten inte ger arbetstagaren någon rätt till ålderspension eller barnbidrag.

text: Ändrat rättsläge

text: och

text: gäller frågan om den icke behöriga statens ansvar, vilket har varit uppe för prövning i tidigare domar i EU-domstolen. EU-domstolen har i målet

text: , Bosmann uttalat att det inte finns något som hindrar den stat som inte är behörig att utge förmåner, om det finns en anknytning till den staten genom bosättning. I de förenade målen

text: och 612/10 hade personerna istället anknytning till den icke behöriga staten genom obegränsad skattskyldighet. De ansågs vara berättigade till mellanskillnaden mellan förmånen från den icke behöriga staten och förmånen som utgavs från den behöriga staten.

text: Utifrån EU-domstolens praxis har HFD i

text: HFD 2014 ref. 64

text: slagit fast att kompletterande barnbidrag skulle utbetalas från Sverige till en person bosatt i Sverige som omfattades ett annat lands lagstiftning.

text: I de förenade målen

text: och

text: vidhåller EU-domstolen sin tidigare praxis att det inte finns något hinder för den medlemsstat som inte är behörig att utge förmåner. Domstolen tydliggör också att det inte kan uppställas krav på att personen ska vara försäkrad och betala socialavgifter. Domen tydliggör dock även att EU-rätten inte utgör hinder mot en nationell bestämmelse som

text: innebär att personer som omfattas av ett annat lands lagstiftning enligt förordning 883/2004 inte anses försäkrade nationellt. Domen klargör därmed att det inte finns någon skyldighet att utge förmåner som icke behörig stat.

text: I

text: 4 kap. 5 §

text: SFB stadgas att den som är försäkrad i en annan stat enligt förordning 883/2004 inte är försäkrad för sådana förmåner enligt balken som omfattas av förordningen. EU-domstolens dom i de förenade målen

text: och

text: klargör att det inte finns något hinder mot en sådan bestämmelse. Rättsläget har därför förändrats på ett sådant sätt att den tillämpning som framkommer i HFD:s dom

text: HFD 2014 ref. 64

text: inte längre är aktuell.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Artiklarna

text: och

text: i EUF-fördraget

text: 4 kap. 5 §

text: SFB

text: EU-domstolens dom i de förenade målen

text: och

text: , Giesen, van den Berg och Franzen

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Det rättsliga ställningstagandet förväntas inte påverka frågor om mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet eller barnrätt. Förordning 883/2004 bygger på att en person alltid ska omfattas av något lands lagstiftning.

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Viktoria Sjöberg Föredragande


doctype: stallningstagande

text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-05-02 FK 2024/009371 Serienummer 2024:08

text: Även om SGI inte är en ”förmån” anses bestämmelserna om ändring och omprövning av beslut i

text: 113 kap.

text: SFB kunna tillämpas på beslut om SGI. I lagens förarbeten står det att alla beslut med anknytning till förmåner såsom kvittning, återkrav och indragning av en förmån omfattas av regleringen, se

text: prop. 2008/09:200, s. 577

text: 113 kap. 7 §

text: SFB kan vara tillämplig även på förmåner som regleras utanför SFB genom att det i dessa regleringar hänvisas till denna bestämmelse. Detta gäller bland annat lagen (

text: ) om statligt tandvårdsstöd och förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser. 3 Jfr. punkt 29 i avgörandet. 4 Jfr dock särskilt

text: 113 kap. 2 § andra stycket

text: SFB.

text: Försäkringskassans vägledning (

text: ) Omprövning och överklagande av Försäkringskassans beslut, avsnitt 2.

publisher: Försäkringskassan

status: gällande

title: Skyldighet att ompröva beslut enligt 113 kap. 7 § SFB

org: fk

text: Försäkringskassans ställningstagande

type: rubrik

text: Skyldigheten att ompröva beslut enligt

text: 113 kap. 7 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ska bara omfatta beslut som gäller förmånen som sådan. Andra beslut ska inte omprövas.

type: stycke

text: Rättslig reglering

text: 2 kap. 11 §

text: SFB

text: Med förmåner avses i denna balk dagersättningar, pensioner, livräntor, kostnadsersättningar, bidrag samt andra utbetalningar eller åtgärder som den enskilde är försäkrad för enligt 4-7 kap.

text: 113 kap. 2 § första stycket

text: SFB

text: Beslut i ärenden om förmåner enligt denna balk får ändras, omprövas och överklagas med tillämpning av bestämmelserna i 3–21 §§, om inget annat följer av bestämmelserna i 22–40 §§.

text: 113 kap. 7 §

text: SFB

text: Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska ompröva ett beslut som har fattats av respektive myndighet om det skriftligen begärs av en enskild som beslutet angår och beslutet inte har meddelats med stöd av 3 §.

text: Ett avvisningsbeslut som grundas på att en begäran om omprövning eller ett överklagande kommit in för sent får inte omprövas. Inte heller får omprövning avse en fråga som har avgjorts

text: - efter omprövning, eller

text: - av domstol.

text: Ett rättsligt ställningstagande behövs för att förtydliga vilka beslut som Försäkringskassan ska ompröva

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har prövat om bestämmelserna om omprövning i SFB ska tillämpas på ett beslut där Försäkringskassan avvisat en ansökan om sjukpenning (

text: HFD 2023 ref. 55

text: ). I det här fallet avvisades ansökan med stöd av allmänna förvaltningsrättsliga principer. HFD kom i sitt avgörande

text: fram till att bestämmelserna om omprövning i 113 kap. 7 § i SFB skulle tillämpas.

text: I punkt 11 i avgörandet har HFD uttalat sig på följande sätt; ”att Försäkringskassan sålunda har avvisat ansökningarna med stöd av en allmän förvaltningsrättslig princip medför inte att det inte är fråga om beslut i ärenden om förmåner enligt balken. Det avgörande för den frågan är nämligen inte vilka författningsbestämmelser eller principer som omedelbart har legat till grund för beslutet, utan vad ärendena handlar om.”

text: HFD:s uttalande har lett till att det är oklart vilka beslut hos Försäkringskassan som ska omprövas enligt SFB. Eftersom det inte finns något klart svar på frågan behöver detta förtydligas genom ett rättsligt ställningstagande.

text: Överväganden

text: Enligt

text: 113 kap. 2 § första stycket

text: SFB får beslut i ärenden om en förmån enligt SFB ändras, omprövas och överklagas med tillämpning av vissa bestämmelser i samma kapitel.

text: Med förmån avses enligt

text: 2 kap. 11 §

text: SFB bland annat kostnadsersättningar, bidrag och andra utbetalningar som den enskilde är försäkrad för enligt vissa angivna kapitel i SFB.

text: I

text: HFD 2019 ref. 21

text: har domstolen uttalat att frågan om huruvida ett beslut som inte rör förmånen som sådan kan ändras inte ska avgöras utifrån reglerna i

text: 113 kap.

text: SFB. Det innebär att beslut som inte rör förmånen som sådan inte omfattas av de processuella reglerna i

text: 113 kap.

text: SFB avseende krav på omprövning och att sådana beslut därför inte ska omprövas innan de lämnas över till domstolen.

text: Mot bakgrund av vad HFD angett i

text: HFD 2019 ref. 21

text: tolkar Försäkringskassan uttalandena i

text: HFD 2023 ref. 55

text: som att omprövningsskyldigheten enbart omfattar beslut som gäller förmånen som sådan. Med ett beslut som gäller förmånen som sådan avses i detta rättsliga ställningstagande ett beslut som påverkar den enskildes rätt till förmånen. Andra typer av beslut, som gäller annat än förmånen som sådan, ska inte omprövas.

text: Här följer fyra exempel som visar situationer när beslut ska eller inte ska omprövas.

text: Exempel på beslut som gäller förmånen som sådan och därför ska omprövas.

text: Exempel 1

text: Ett interimistiskt (tillfälligt) beslut om en förmån är ett beslut som ska omprövas. Det beror på att beslutet gäller förmånen som sådan.

text: Exempel 2

text: Ett beslut om avvisning av en ansökan på grund av att den är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för en prövning i sak ska omprövas, jfr

text: RÅ 2001 ref. 40

text: Exempel på beslut som gäller annat än förmånen som sådan och därför inte ska omprövas.

text: Exempel 3

text: Ett beslut om jäv är ett beslut som gäller annat än förmånen som sådan. Det beror på att beslutet bara behandlar frågan om jäv enligt

text: 16 § förvaltningslagen (2017:900)

text: Exempel 4

text: Ett beslut om att avslå eller avvisa en begäran om att ett ärende ska avgöras (dröjsmålstalan) är ett beslut som gäller annat än förmånen som sådan. Det beror på att beslutet bara handlar om ärendets handläggningstid enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: Det är inte ändamålsenligt att i detta rättsliga ställningstagande på ett uttömmande sätt ange vilka beslut som inte ska omprövas. Läs mer om omprövning i vägledningen.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 2 kap. 11 §, 113 kap. 2 § första stycket och 113 kap. 7 § SFB

text: 12 §

text: och

text: 16 § förvaltningslagen (2017:900)

text: RÅ 2001 ref. 40

text: HFD 2019 ref. 21

text: HFD 2023 ref. 55

text: Prop. 2008/09:200

text: Socialförsäkringsbalk

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Linda Bauer Matilda Lindeberg Therese Anundby Föredragande

type: stallningstagande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-05-02 FK 2024/010448 Serienummer 2024:09

text: Prop. 1981/82:88 s. 19

text: ff. och s. 33 och

text: prop. 2008/09:200 s. 577

text: f. Jfr exempelvis rättsfallet

text: HFD 2022 ref. 35

text: . I det fallet gav inte förarbetena någon ledning om vad lagstiftaren avsett och en språklig analys av det aktuella ordet ledde inte heller till någon bestämd slutsats om dess innebörd. HFD ansåg då att snarare än att lägga vikt vid det aktuella ordet, borde bestämmelsernas allmänna avfattning samt deras systematik och syfte vara styrande vid tolkningen (p. 18).

text: En annan sak var att den enskilde även utan ansökan skulle ha beviljats förtidspension. Försäkringskassan skulle dock först efter att beslutet upphävts vid omprövning ha fattat ett nytt beslut och beviljat den enskilde förtidspension, efter ny utredning av frågan. Jfr även Jansson m.fl.,

text: Socialförsäkringsbalken

text: , JUNO version 2P, kommentaren till

text: 113 kap. 8 §

text: SFB, som hänvisar till FÖD 1989:50. Jfr

text: prop. 1981/82:88 s. 19

text: f.,

text: prop. 1985/86:73 s. 33

text: och

text: RÅ 2001 ref. 40

text: . Se

text: HFD 2021 ref. 71

text: p. 10, bl.a. med hänvisning till

text: HFD 2015 ref. 73

text: . Se

text: RÅ 1997 not. 128

text: och FÖD 1982:11. I

text: RÅ 1997 not. 128

text: hade den enskilde begärt att få livränta och beviljats förmånen enligt begäran. Först därefter upptäckte han att beviljandet fick negativa konsekvenser för honom. HFD fann att beslutet hade gått honom emot. Den omständigheten att den enskilde hade motsatt sig beviljande först i ett överklagande innebar inte några hinder för prövningen. HFD gjorde därefter en prövning i sak och kom fram till att beslutet att bevilja livränta skulle upphävas. HFD upphävde alltså beslutet i enlighet med den enskildes begäran. Någon skyldighet att bifalla en sådan begäran kan dock inte utläsas. Det kan antas bero på situationen i det enskilda fallet. Jfr

text: prop. 1989/90:74 s. 309

text: och

text: RÅ 2008 ref. 37

text: RÅ 2008 ref. 37

text: HFD 2015 ref. 73

text: HFD 2021 ref. 71

text: HFD 2022 ref. 35

text: HFD 2023 ref. 56

text: Prop. 1981/82:88

text: Om åtgärder för att förbättra försäkringsdomstolarnas arbetsläge m.m.

text: Prop. 1985/86:73

text: Om ökat förtroendemannainflytande i försäkringskassorna, m.m.

text: Prop. 1989/90:74

text: Om ny taxeringslag m.m.

text: Prop. 2008/09:200

text: Socialförsäkringsbalk Jansson m.fl.,

text: Socialförsäkringsbalken

text: , JUNO version 2P, kommentaren till

text: 113 kap. 8 §

text: SFB

title: Villkoret ”till den enskildes nackdel” i 113 kap. 8 § SFB ska tolkas subjektivt

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: När Försäkringskassan bedömer om en ändring är till den enskildes nackdel enligt

text: 113 kap. 8 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ska den enskildes egen uppfattning vara avgörande för frågan.

text: Bakgrund

text: 113 kap. 7 §

text: SFB

text: Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska ompröva ett beslut som har fattats av respektive myndighet om det skriftligen begärs av en enskild som beslutet angår och beslutet inte har meddelats med stöd av 3 §.

text: 113 kap. 8 §

text: SFB

text: Vid omprövningen får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel.

text: Som regel är det inte några problem att avgöra om en ändring skulle vara till den enskildes nackdel eller inte. Det finns dock fall där det är svårt att avgöra hur villkoret ska tolkas och tillämpas.

text: En enskild kan ha ansökt om och beviljats en förmån som hen sedan av olika skäl inte vill ha. Det kan handla om att den enskilde inser att en beviljad förmån påverkar rätten till en annan förmån eller får andra oönskade effekter. Ansökan kan vidare ha gjorts av misstag. Det kan också ha inträffat något som gör att den försäkrade inte längre vill ha förmånen. En enskild kan även ha ansökt om och beviljats en förmån som hen sedan av olika anledningar vill begränsa. Den enskilde kan då begära omprövning och yrka att Försäkringskassan ska upphäva beslutet att bevilja förmånen, alternativt ändra beslutet och minska rätten till förmånen. Utåt sett framstår det som att den enskilde begär en ändring till nackdel för sig själv. Den enskilde är dock av en annan uppfattning. Hen anser att det vore till hens fördel om beslutet att bevilja förmånen upphävs eller ändras. Frågan är hur

text: 113 kap. 8 §

text: SFB ska tolkas i sådana situationer.

text: Bestämmelsen kan tolkas som att det är den enskildes uppfattning som ska avgöra om det är en ändring till nackdel för hen eller inte. Villkoret är då subjektivt. Bestämmelsen skulle dock kunna tolkas på ett annat sätt, nämligen som att bedömningen ska göras på helt objektiva grunder. Med objektiva grunder menas hur någonting uppfattas, eller är, typiskt sett. Den enskildes

text: uppfattning har då inte någon avgörande betydelse. Bedömningen blir istället om den ändring som begärs typiskt sett, eller utåt sett, är till nackdel för den enskilde eller inte.

text: Varken lagens ordalydelse eller dess förarbeten ger ett klart svar på om villkoret ska tolkas subjektivt eller objektivt. Därför behövs ett rättsligt ställningstagande.

text: Frågan har dessutom fått större betydelse efter rättsfallet

text: HFD 2023 ref. 56

text: eftersom Försäkringskassan inte längre kan använda

text: förvaltningslagens

text: regler om ändring vid sidan av reglerna i SFB.

text: Definitioner

text: I texten används begreppen ”subjektiv tolkning” och ”objektiv tolkning”. Med subjektiv tolkning menas att det är den enskildes egen (subjektiva) uppfattning som är avgörande. Objektiv tolkning betyder istället att det är objektiva grunder som är avgörande. Med objektiva grunder menas hur något typiskt sett uppfattas, utåt sett, utan hänsyn tagen till den enskildes uppfattning eller situation i det aktuella fallet.

text: Avgränsningar

text: Detta rättsliga ställningstagande handlar endast om hur villkoret till den enskildes nackdel ska tolkas i

text: 113 kap. 8 §

text: SFB. Det berör därmed inte förutsättningarna för ändring i

text: 113 kap.

text: SFB i övrigt och handlar inte heller om hur begäran om omprövning ska handläggas.

text: Överväganden

text: Det framgår inte av ordalydelsen i

text: 113 kap. 8 §

text: SFB om bedömningen ska göras subjektivt eller objektivt. Det faktum att det inte finns några särskilda uttalanden i förarbetena om att den enskildes egen uppfattning ska beaktas, skulle kunna tänkas tala för en objektiv bedömning. Det går dock inte att komma fram till någon bestämd slutsats om tolkningen av bestämmelsen utifrån detta. Det finns dessutom tydligt stöd i andra rättskällor för en subjektiv tolkning.

text: Ett direkt stöd för en subjektiv tolkning finns i rättsfallet FÖD 1989:50. I målet hade den enskilde av misstag ansökt om förtidspension och beviljats det. Den enskilde begärde då att beslutet skulle upphävas vid omprövning. Ett beslut att upphäva ett beviljande av en förmån får typiskt sett anses vara till nackdel för den enskilde. FÖD ansåg trots det att beslutet skulle upphävas, i linje med den

text: enskildes uppfattning. Detta talar för att det är den enskildes uppfattning som är avgörande för om ändringen var till nackdel eller inte.

text: Även mer systematiska skäl ger stöd för en subjektiv tolkning. För att kunna ge en klar bild av på vilket sätt systematiken talar för en sådan tolkning är det nödvändigt att börja med reglernas syfte.

text: Syftet med reglerna om omprövning är bland annat att Försäkringskassans beslut ska kunna ändras snabbt och enkelt, liksom att onödiga prövningar i domstol så långt som möjligt ska undvikas. Eftersom ett ändamål är att undvika onödiga prövningar i domstol, är det relevant att beakta vilka möjligheter den enskilde har att begära att ett myndighetsbeslut att bevilja en förmån ska upphävas, och vilka möjligheter en domstol har att bifalla en sådan begäran.

text: Av rättspraxis framgår att en enskild har rätt att ändra sig och begära att ett myndighetsbeslut som inte gått hen emot ska upphävas i domstol. Det finns vidare praxis från socialförsäkringsområdet som ger stöd att en domstol kan bifalla en sådan begäran från den enskilde. Om omprövningsreglerna tolkas som att Försäkringskassan inte har motsvarande möjlighet att bifalla en sådan begäran, blir konsekvensen att den enskilde måste vänta på en prövning i domstol för att beviljas en ändring. En sådan ordning skulle motverka syftet med omprövningsreglerna. Det vill säga att på ett snabbt och enkelt sätt avlasta domstolarna från onödiga överklaganden.

text: Slutligen kan det tilläggas att det inom skatterätten finns omprövningsregler som tillåter en ändring till nackdel för den enskilde när hen begär det, vilket också talar för en subjektiv tolkning. Omprövningsreglerna inom skatterätten har nämligen stora likheter med omprövningsreglerna inom socialförsäkringsrätten.

text: Resonemangen ovan kan sammanfattas med att det inte går att dra någon bestämd slutsats om vilken tolkning som är riktig utifrån ordalydelsen i

text: 113 kap. 8 §

text: SFB eller förarbetena. Det finns däremot stöd i äldre rättspraxis för en subjektiv tolkning. Även systematiska skäl, det vill säga omprövningsreglernas förhållande till förvaltningsprocessen i domstol, talar för att villkoret i

text: 113 kap. 8 §

text: SFB ska tolkas subjektivt, liksom omprövningsregler i annan lagstiftning.

text: Försäkringskassan drar därför slutsatsen att

text: 113 kap. 8 §

text: SFB bör tolkas så att det är den enskildes egen uppfattning som är avgörande för om det är en ändring till nackdel för hen eller inte. Detta gäller både då den försäkrade inte längre vill ha förmånen och när den försäkrade vill begränsa tidigare beviljad förmån. Ett beslut kan dock bara ändras om det finns rättsliga förutsättningar för det. Det nya beslutet måste alltså bli rätt utifrån gällande regler.

text: Exempel

text: Exempel 1

text: Försäkringskassan har fastställt en försäkrads SGI till 400 000 kr. Den försäkrade begär omprövning och yrkar att SGI:n ska fastställas till 300 000 kr. Försäkringskassan ska tolka villkoret ”till den enskildes nackdel” subjektivt och ompröva det tidigare beslutet i enlighet med den enskildes begäran såvida de rättsliga förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. Försäkringskassan kan alltså bara ändra SGI:n till 300 000 kr om det är rätt enligt gällande regler.

text: Exempel 2

text: Försäkringskassan har beviljat en försäkrad ett helt omvårdnadsbidrag. Den försäkrade begär omprövning och yrkar att hen inte längre ska få omvårdnadsbidrag. Försäkringskassan ska tolka villkoret ”till den enskildes nackdel” subjektivt och ompröva det tidigare beslutet i enlighet med den enskildes begäran såvida de rättsliga förutsättningarna i övrigt är uppfyllda.

text: Det är inte ändamålsenligt att i detta rättsliga ställningstagande på ett uttömmande sätt ange exempel på samtliga fall där Försäkringskassan ska tolka den enskildes begäran subjektivt. Ovanstående exempel ska därför endast ses som typfall.

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Det rättsliga ställningstagandet bedöms inte påverka frågor om mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet eller barnrätt.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 113 kap. 7 och 8 §§ SFB

text: FÖD 1982:11

text: FÖD 1989:50

text: RÅ 1997 not. 128

text: RÅ 2001 ref. 40

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Linda Bauer Emil Åstrand Melin Matilda Lindeberg Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-05-02 Dnr FK 2024/005594 Serienummer 2024:10

text: Se

text: 1 kap. 1 § andra stycket lagen (2008:145)

text: om statligt tandvårdsstöd, förkortad STL. Se 2 kap. 4 och 6 §§ STL samt

text: prop. 2007/08:49 s. 75

text: . Det kan noteras att det även finns särskilda bestämmelser om bl.a. vilka kostnader som ska beaktas i beräkningen av tandvårdsersättning, se t.ex. 2 kap. 4 a och 5 §§ STL. Se 1 kap. 1 § STL och

text: prop. 2007/08:49 s. 160

text: . Se 1 kap. 4–6 §§ STL. Se 3 kap. 1 § och 4 kap. 8 § STL.

text: Se 3 kap. 3 § STL och

text: 15 § förordningen (2008:193)

text: om statligt tandvårdsstöd, förkortad STF. Se 2 kap. 4 § STL. Jfr

text: prop. 2007/08:49 s. 75

text: och

text: Se 1 kap. 3 § tredje stycket STL och 2 § 1 STF. Jfr 3 § STF. Se

text: prop. 2007/08:49 s. 91

text: . Se 3 kap. 3 § första stycket 1 STL och 15 § STF. Se 15 § STF och

text: prop. 2007/08:49 s. 100

text: . Se 4 kap. 8 § STL. Jfr

text: prop. 2007/08:49 s. 162

text: . Där anges att definitionen av ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder inte innebär ”att någon ersättning nödvändigtvis behöver utgå för en utförd åtgärd för att den ska anses som ersättningsberättigande i lagens mening”.

title: Beräkning av patientens sammanlagda kostnader när vårdgivaren inte kan få ersättning för tandvårdsåtgärden

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: En slutförd ersättningsberättigande tandvårdsåtgärd som har rapporterats in av en vårdgivare ska kunna ingå i beräkningen av en patients sammanlagda kostnader enligt

text: 2 kap. 4 § lagen (2008:145)

text: om statligt tandvårdsstöd, även om vårdgivaren inte uppfyller förutsättningarna i

text: 4 kap. 8 § samma lag

text: för att kunna få ersättning för tandvårdsåtgärden.

text: Bakgrund

text: Statligt tandvårdsstöd lämnas i form av allmänt tandvårdsbidrag, särskilt tandvårdsbidrag och tandvårdsersättning. Tandvårdsersättningen är ett skydd mot höga kostnader. Den är utformat på så sätt att tandvårdskostnader över ett fastställt belopp ersätts av staten genom att en procentuell andel av kostnaderna betalas ut i tandvårdsersättning. Beräkningen av tandvårdsersättningen utgår från en patients sammanlagda kostnader för ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder som har slutförts under en ersättningsperiod om ett år. Försäkringskassan kallar denna konstruktion för det statliga tandvårdsstödets högkostnadsskydd.

text: Det statliga tandvårdsstödet skiljer sig i olika avseenden från andra socialförsäkringsförmåner. Patienten är visserligen den som har rätt till tandvårdsstöd, men stödet betalas ut direkt till vårdgivaren. Patienten får ett avdrag på vårdgivarens pris och betalar endast den överskjutande delen av kostnaderna till vårdgivaren. För att tandvårdsstöd ska kunna lämnas för patienten krävs bland annat att de allmänna bestämmelserna om rätt till statligt tandvårdsstöd är uppfyllda.

text: För att vårdgivaren ska kunna få ersättning ska vårdgivaren vara ansluten till Försäkringskassans elektroniska system för statligt tandvårdsstöd och ansöka om ersättning inom två veckor från det att den tandvårdsåtgärd för vilken ersättning begärs har slutförts. Om det finns särskilda skäl kan Försäkringskassan betala ut ersättning även om ansökan har kommit in för sent. Oavsett om det föreligger rätt till ersättning eller inte ska vårdgivaren dessutom

text: rapportera in uppgifter om all utförd tandvård till Försäkringskassan inom två veckor.

text: Syftet med det här rättsliga ställningstagandet är att besvara frågan om ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder kan ingå i beräkningen av patientens sammanlagda kostnader även om vårdgivaren inte uppfyller förutsättningarna i 4 kap. 8 § STL för att få ersättning för aktuell tandvårdsåtgärd.

text: Lagtext 2 kap. 4 § första–tredje styckena STL

text: För ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder som har slutförts under en ersättningsperiod om ett år, lämnas tandvårdsersättning med en viss andel av patientens sammanlagda kostnader, i den mån dessa överstiger det belopp som har fastställts enligt 6 § 1.

text: Kostnaderna beräknas med utgångspunkt i referenspriser för ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder. Kostnaden för en utförd åtgärd får dock inte beräknas högre än ett belopp motsvarande vårdgivarens pris för åtgärden för den aktuella patienten.

text: Ersättningsperioden enligt första stycket påbörjas när en första ersättningsberättigande åtgärd har slutförts. Vårdgivaren kan på patientens begäran anmäla hos Försäkringskassan att en ny ersättningsperiod ska påbörjas innan den tidigare ersättningsperioden har löpt ut.

text: 4 kap. 8 § STL

text: För att vårdgivaren ska kunna få ersättning enligt denna lag, ska ansökan om ersättning ges in till Försäkringskassan inom två veckor från det att den tandvårdsåtgärd för vilken ersättning begärs har slutförts. Om det finns särskilda skäl, kan Försäkringskassan betala ut ersättning även om ansökan har kommit in för sent.

text: Överväganden

text: Beräkningen av tandvårdsersättning ska utgå från de ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder som har slutförts under en ersättningsperiod. Syftet med tandvårdsersättningen är att skydda patienter från höga kostnader och ersättningens storlek baseras därför på patientens totala tidigare tandvårdskonsumtion under en ersättningsperiod. Vilka tandvårdsåtgärder som kan berättiga till ersättning enligt STL och under vilka förutsättningar ersättning kan lämnas för åtgärderna, dvs. vad som utgör ersättningsberättigande tandvårds-

text: åtgärder, framgår i huvudsak av Tandvårds- och läkemedelsförmånsverkets föreskrifter.

text: Det statliga tandvårdsstödets konstruktion kräver att Försäkringskassan löpande registrerar uppgifter om patientens tandvårdskonsumtion. Vårdgivaren är därför skyldig att rapportera in samtliga utförda tandvårdsåtgärder till Försäkringskassan inom två veckor från det att respektive tandvårdsåtgärd har slutförts. Underlaget ska lämnas till Försäkringskassan oavsett om ersättning kan lämnas till vårdgivaren i det enskilda fallet. Det ska bland annat innehålla uppgifter om diagnos samt åtgärd som är ersättningsberättigande.

text: När en ansökan har lämnats in för sent, och det saknas särskilda skäl för den sena ansökan, kan vårdgivaren inte få ersättning enligt STL. Huruvida ersättning faktiskt utgår till vårdgivaren saknar dock betydelse för bedömningen av om en tandvårdsåtgärd är ersättningsberättigande. Även om vårdgivaren inte uppfyller förutsättningarna för att kunna få ersättning kan åtgärden i och för sig ha varit ersättningsberättigande. Uttalanden i förarbetena till STL ger tydligt stöd för en sådan bedömning.

text: Att vårdgivaren inte kan få ersättning för tandvårdsåtgärden saknar alltså betydelse för beräkningen av patientens sammanlagda kostnader. En slutförd ersättningsberättigande tandvårdsåtgärd som har rapporterats in av en vårdgivare kan därmed ingå i beräkningen av en patients sammanlagda kostnader, även om vårdgivaren inte uppfyller förutsättningarna i 4 kap. 8 § STL för att få ersättning för tandvårdsåtgärden.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 1 kap.

text: och

text: 6 §§

text: 2 kap.

text: 6 §§

text: 3 kap.

text: och

text: 3 §§

text: samt

text: 4 kap. 8 §

text: lagen (

text: ) om statligt tandvårdsstöd

text: och

text: 15 §§

text: förordningen (

text: ) om statligt tandvårdsstöd

text: Prop. 2007/08:49

text: Statligt tandvårdsstöd

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Viktor Arnesson Winkvist Frida Englund Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-05-22 Dnr FK 2024/011504 Serienummer 2024:11

text: Bedömningsgrunden heter förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden men kallas i detta rättsliga ställningstagande för normalt förekommande arbete.

text: Försäkringskassan har publicerat ett rättsligt ställningstagande (RS 2010:05) om vilken bedömningsgrund en försäkrad ska prövas mot under tid då hen är tjänstledig för vård av barn, studier eller när den försäkrade uppbär graviditetspenning. Det ställningstagandet tar inte ställning till om en sjukperiod med automatik avbryts när en försäkrad tar tjänstledigt utan endast vilken bedömningsgrund som ska användas under pågående tjänstledighet.

title: Sjukperiod och tjänstledighet

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Om en anställd försäkrad som nekats sjukpenning på grund av att hen anses kunna försörja sig genom ett normalt förekommande arbete tar tjänstledigt och är arbetssökande, studerar eller är föräldraledig med eller utan föräldrapenning innebär tjänstledigheten i sig inte att den försäkrade har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete och att sjukperioden därför har avbrutits.

text: Om den försäkrade gör gällande att hen under tjänstledigheten har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete är det hen som har bevisbördan för detta påstående. Beviskravet för ett sådant påstående ska vara sannolikt.

text: Bakgrund och överväganden

text: Problemet

text: En försäkrad, som är anställd, har haft sin arbetsförmåga nedsatt i 180 dagar. Hens arbetsförmåga bedöms därför mot normalt förekommande arbete. Den försäkrade anses ha arbetsförmåga i ett normalt förekommande arbete och nekas därför sjukpenning.

text: Den försäkrade tar därefter tjänstledigt från sitt arbete, anmäler sig hos Arbetsförmedlingen och söker arbete. Efter att ha varit arbetssökande i 90 dagar avslutar den försäkrade sin tjänstledighet och ansöker återigen om sjukpenning. Var i rehabiliteringskedjan ska den försäkrade då anses vara? Ska hen bedömas mot normalt förekommande arbete eller mot sitt vanliga arbete hos arbetsgivaren?

text: Samma fråga uppkommer i det fall den försäkrade, efter att ha haft nedsatt arbetsförmåga i 180 dagar och nekats sjukpenning, tar tjänstledigt för studier eller för vård av barn med eller utan föräldrapenning.

text: I Försäkringskassans handläggning har frågan bedömts på olika sätt.

text: Ytterst handlar frågan om den försäkrades sjukperiod avbryts i och med att hen tar tjänstledigt. Om tjänstledigheten i sig innebär att sjukperioden avbryts och minst 90 dagar därefter förflutit ska den försäkrade bedömas mot sitt vanliga arbete. Om sjukperioden däremot inte avbryts i och med tjänstledigheten ska den försäkrades arbetsförmåga även efter 90 dagar bedömas mot normalt förekommande arbete. Frågan om sjukperioden avbryts eller inte i och med tjänstledigheten har alltså betydelse för bedömningsgrunden.

text: Regelverket

text: Rehabiliteringskedjan innebär att arbetsförmågan hos den som ansöker om sjukpenning vid vissa givna tidpunkter bedöms mot olika bedömningsgrunder utifrån hur länge arbetsförmågan har varit nedsatt (

text: prop. 2007/08:136, s. 58

text: Under de första 90 kalenderdagarna bedöms en försäkrads arbetsförmåga i förhållande till det vanliga arbetet eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren erbjuder hen (

text: 27 kap. 46 § socialförsäkringsbalken

text: [SFB]). Från och med dag 91 och fram till och med dag 180 bedöms arbetsförmågan även i förhållande till annat arbete hos arbetsgivaren (27 kap. 47 SFB). Från och med den tidpunkt då den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga i 180 dagar ska arbetsförmågan, som huvudregel, bedömas även mot normalt förekommande arbete (

text: 27 kap. 48 §

text: SFB).

text: Rehabiliteringskedjan innebär att kraven för att få sjukpenning ökar ju längre arbetsförmågan har varit nedsatt. Den försäkrade har alltså större möjlighet att få sjukpenning om hen bedöms vara i början rehabiliteringskedjan.

text: För att undvika att en försäkrad avbryter en sjukperiod för att kort därefter åter sjukskriva sig i syfte att börja om från dag 1 i rehabiliteringskedjan finns en bestämmelse om sammanläggning av sjukperioder. Den innebär att när Försäkringskassan bedömer var i rehabiliteringskedjan en försäkrad befinner sig ska dagar i sjukperioder läggas samman om färre än 90 dagar förflutit mellan sjukperioderna (

text: 27 kap. 51 §

text: SFB,

text: prop. 2007/08:136, s. 70

text: Eftersom

text: 27 kap. 51 §

text: SFB innebär att sjukperioder i vissa situationer ska läggas samman hänger frågan om sammanläggning av sjukperioder ihop med frågan när en sjukperiod ska anses avslutad. Om sjukperioden inte avslutas finns inga sjukperioder att lägga samman och dagarna i rehabiliteringskedjan löper på, oavsett avbrottets längd.

text: I

text: 27 kap. 26 §

text: SFB anges att som sjukperiod räknas bland annat tid då en försäkrad i oavbruten följd lider av sjukdom som avses i

text: 27 kap. 2 §

text: SFB (sjukdom som sätter ned arbetsförmågan med minst en fjärdedel). Det finns inget krav att sjukpenning ska beviljas för att det ska röra sig om en sjukperiod.

text: Högsta förvaltningsdomstolens avgörande

text: HFD 2018 ref 69

text: Högsta förvaltningsdomstolens avgörande

text: HFD 2018 ref 69

text: rörde följande situation. En försäkrad var anställd som sjukvårdsbiträde och hade haft nedsatt arbetsförmåga i minst 180 dagar. Försäkringskassan nekade den försäkrade sjukpenning eftersom hen ansågs ha arbetsförmåga i ett normalt förekommande arbete. Efter att ha varit utan sjukpenning i mer än 90 kalenderdagar ansökte den försäkrade på nytt om sjukpenning. Hen gav in ett läkarintyg som visade att hen saknat arbetsförmåga i sitt arbete som sjukvårdsbiträde under denna period.

text: Frågan var vilken bedömningsgrund som skulle tillämpas när man nu bedömde den försäkrades rätt till sjukpenning. Skulle den försäkrade anses ha avbrutit sin sjukperiod när hen nekades sjukpenning och därför bedömas mot sitt ordinarie arbete? Eller skulle sjukperioden – och därmed rehabiliteringskedjan – anses ha löpt på under avbrottet och skulle arbetsförmågan därför bedömas mot normalt förekommande arbete?

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) ansåg att den försäkrade inte hade avbrutit sin sjukperiod under den period då hen inte hade sjukpenning. Därför hade rehabiliteringskedjan löpt på och den försäkrade skulle få sin arbetsförmåga bedömd mot normalt förekommande arbete.

text: Till stöd för sin slutsats anförde domstolen att bestämmelsen i

text: 27 kap. 51 §

text: SFB om sammanläggning av sjukperioder syftar till att försäkrade ska undvika medicinskt olämpliga arbeten och uppmuntras att byta arbete för att på så sätt ta tillvara den arbetsförmåga som finns trots sjukdomen. Högsta förvaltningsdomstolen hänvisade i detta sammanhang till

text: prop. 2007/08:136 s. 57

text: och

text: f. samt

text: prop. 2012/13:169 s. 23

text: . För att inte detta syfte ska motverkas måste prövningen av om en eller flera sjukperioder föreligger ske med utgångspunkt i den försäkrades arbetsförmåga i sitt vanliga arbete. En sjukperiod avslutas med det synsättet först då den försäkrades arbetsförmåga inte längre är nedsatt med minst en fjärdedel i förhållande till sitt vanliga arbete. Att den försäkrade inte uppbar sjukpenning saknade betydelse för frågan om en sjukperiod pågick eller var avslutad.

text: Behovet av ett rättsligt ställningstagande

text: HFD 2018 ref 69

text: besvarar alltså frågan vad en sjukperiod är. Det är också referatmeningen på avgörandet Fråga om vad som avses med sjukperiod enligt

text: socialförsäkringsbalken

text: . Sjukperiod är en period under vilken den försäkrade oavbrutet har nedsatt arbetsförmåga i förhållande till sitt vanliga arbete. Däremot besvarar

text: HFD 2018 ref 69

text: inte frågan om en person som tar tjänstledigt från sitt arbete för att vara arbetssökande, föräldraledig eller för att bedriva studier ska anses ha nedsatt arbetsförmåga i sitt vanliga arbete och därmed ha en pågående sjukperiod under tjänstledigheten. Det saknas andra HFD-avgöranden som besvarar frågan och den är heller inte berörd i förarbetena till rehabiliteringskedjan.

text: I myndighetens praktiska tillämpning har den nu aktuella frågan bedömts på olika sätt. Vissa handläggare har ansett att den försäkrade befinner sig på dag 1 i rehabiliteringskedjan eftersom hen ska anses ha avbrutit sin sjukperiod genom att ta tjänstledigt för att vara arbetssökande. Andra handläggare har ansett att sjukperioden inte avbrutits under tjänstledigheten eftersom den försäkrade under tjänstledigheten inte har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete.

text: Sammanfattningsvis finns ett behov ett rättsligt ställningstagande.

text: Skäl för ställningstagandet

text: HFD:s syftestolkning av begreppet sjukperiod i

text: HFD 2018 ref 69

text: talar för att en syftestolkning ska göras även i detta rättsliga ställningstagande. Den som, efter att ha bedömts ha arbetsförmåga i ett normalt förekommande arbete och därför nekats sjukpenning, tar tjänstledigt för att söka arbete, studera eller vara

text: föräldraledig med eller utan föräldrapenning ska, i och med tjänstledigheten, inte anses ha återfått arbetsförmåga i sitt vanliga arbete. Annars skulle den som efter en längre sjukskrivning nekas sjukpenning kunna ta tjänstledigt i 90 kalenderdagar för att söka arbete, studera eller vara föräldraledig och därefter åter få sjukpenning baserad på arbetsförmågan i hens vanliga arbete. Det skulle motverka det grundläggande syftet med rehabiliteringskedjan som är att skapa incitament för den försäkrade att vid långvarig sjukdom utnyttja sin restarbetsförmåga i ett annat arbete (jämför

text: prop. 2007/08:136 s. 57

text: Det bör också noteras att den som är sjuk och inte kan ta arbete ändå kan vara anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen (

text: HFD 2011 not 4

text: ). En arbetssökande kan hos Arbetsförmedlingen vara registrerad som förhindrad att ta arbete på grund av sjukdom. Man kan därför inte enbart av det förhållandet att någon är anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen dra slutsatsen att hen har återfått arbetsförmåga i sitt vanliga arbete som hen är tjänstledig från och att hens sjukperiod därför skulle ha avslutats.

text: Även om en försäkrad som är anmäld hos Arbetsförmedlingen också aktivt söker arbete kan det därigenom inte heller anse vara visat att hen återfått arbetsförmåga i sitt vanliga arbete. Det kan ju tvärtom vara så att en försäkrad som saknar arbetsförmåga i sitt vanliga arbete väljer att ta tjänstledigt för att söka andra arbeten, som hen, trots den nedsatta arbetsförmågan i sitt vanliga arbete, kan tänkas klara.

text: För den som är föräldraledig ska arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barn. Att en person klarar att vårda sitt barn innebär inte med automatik att hen har arbetsförmåga i sitt vanliga arbete. Detsamma gäller den som studerar under tjänstledighet.

text: Den som gör gällande att hen under tjänstledighet för studier, arbetssökande eller vård av barn har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete har bevisbördan för detta påstående (jämför Kammarrätten i Sundsvall, dom den 16 maj 2022 i mål nr 204–207-22).

text: Den försäkrade bör göra sannolikt att hen har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete för att sjukperioden ska anses ha avbrutits. Högsta förvaltningsdomstolen fann i avgörandet

text: HFD 2022 ref 47

text: att beviskravet för att rätt till sjukpenning ska finnas är sannolikt. Försäkringskassan anser att samma beviskrav bör ställas ifråga om den försäkrade under en tjänstledighet har återfått arbetsförmågan i sitt vanliga arbete.

text: Även om det är den försäkrade som har bevisbördan för att sjukperioden har avbrutits i och med tjänstledigheten har Försäkringskassan också ett ansvar att utreda oklarheter i ärendet och, om det behövs, vidta åtgärder för att få in ett tillräckligt underlag för beslutet (jämför Vägledning 2004:7 avsnitt 7.1).

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 26 §

text: SFB, 27 kap. 46–48 §§ SFB och

text: 27 kap. 51 §

text: SFB.

text: Prop. 2007/08:136

text: prop. 2012/13:169

text: HFD 2018 ref 69

text: HFD 2022 ref 47

text: HFD 2011 not 4

text: Det rättsliga ställningstagandet förväntas inte påverka frågor om mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt.

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Carl Johan Hardt Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-06-05 Dnr FK 2024/011189 Serienummer 2024:12

text: Europaparlamentets och Rådets förordning

text: (EG) nr 883/2004

text: av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen.

text: HFD 2023 ref. 32

text: punkterna 52 och 53,

text: punkterna 73 och 74,

text: punkterna 34 och 35 samt

text: punkt 43.

title: Rätt till förmån enligt förordning 883/2004 vid avstående från utbetalning av barnbidrag

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: En person som har avstått utbetalning av barnbidrag ska trots det anses ha rätt till förmån i den mening som avses i artikel 68 i förordning 883/2004 .

text: Bakgrund

text: Varför behövs ett rättsligt ställningstagande?

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har i ett avgörande den 8 juni 2023 kommit fram till att en person som bedömts ha rätt till svenskt barnbidrag kan avstå från att få det utbetalt.

text: Med anledning av detta avgörande har det aktualiserats en fråga om hur Försäkringskassan ska bedöma sammanträffande rätt till förmåner enligt artikel 68 i förordning 883/2004 (nedan enbart förordningen) när en person har begärt att inte få barnbidraget utbetalt. För att kunna besvara den frågan måste det klargöras vad som anses vara en rätt till förmån i artikel 68 i förordningen.

text: Detta rättsliga ställningstagande ska därför definiera vad en rätt till förmån enligt denna artikel innebär och hur Försäkringskassan ska se på ett avstående från utbetalning av barnbidrag när det är fråga om sammanträffande rätt enligt artikel 68 i förordningen.

text: EU-rättslig reglering och praxis

text: Artikel 68 i förordningen reglerar prioritering vid sammanträffande rätt till förmåner. Enligt artikeln ska prioriteringsreglerna tillämpas om samma familjemedlemmar har rätt till förmåner under samma period enligt flera medlemsstaters lagstiftning.

text: Frågan om sammanträffande rätt har aktualiserats i flera avgöranden från EUdomstolen. EU-domstolen har då uttalat bland annat följande. Det följer av domstolens praxis att det inte räcker att sådana förmåner ska utges i en medlemsstat och att de endast, parallellt, skulle kunna betalas ut i en annan medlemsstat, för att sådan kumulation ska anses föreligga i ett bestämt fall. Av domstolens praxis följer nämligen att för att en rätt till familjeförmåner ska anses finnas enligt en medlemsstats lagstiftning, måste lagen i denna stat ge den berörda familjemedlemmen en rätt till förmåner. Det är alltså nödvändigt att den berörda personen uppfyller alla villkor, såväl formella som materiella, i denna stats nationella lagstiftning för att kunna utnyttja denna rätt.

text: HFD 2023 ref. 32

text: HFD har i målet prövat om den som har rätt till barnbidrag kan avstå från att ta emot det. HFD ansåg att det saknades stöd för att inte efterkomma en begäran om att barnbidrag inte ska betalas ut. Domstolen uttalade också att en sådan begäran inte påverkar den lagstadgade rätten till barnbidrag. Den rätten kvarstår även om en förälder avstår från att få bidraget utbetalt. Det innebär att inte heller någon annans rätt till barnbidrag påverkas.

text: Överväganden

text: Av artikel 68 i förordningen framgår att om det finns en rätt till förmån under samma period och för samma familjemedlemmar enligt flera medlemsstaters lagstiftning ska prioritetsreglerna i artikeln tillämpas. Förordningen definierar inte vad rätt till förmån innebär, men EU-domstolen har i flera avgöranden uttalat sig om när en rätt till familjeförmåner ska anses finnas. Avgörande för bedömningen har varit att den berörda personen uppfyller alla villkor i den nationella lagstiftningen för att ha rätt till en förmån. Den sammanträffande rätten finns därför när den berörda personen uppfyller alla villkor, materiella som formella, för att kunna utnyttja rätten i två eller flera medlemsstater.

text: Av HFD:s avgörande framgår att en person som har rätt till svenskt barnbidrag kan avstå från att få det utbetalt, men att hen fortfarande har rätt till det. Därmed måste de materiella och formella villkoren för rätten till barnbidrag anses vara uppfyllda även efter ett avstående. Den som har begärt att inte få barnbidraget utbetalt kan dessutom vid ett senare tillfälle ändra sig och begära att få bidraget utbetalt.

text: Skillnaden mellan att inte ansöka om en förmån när det är ett krav och att avstå från utbetalning av barnbidrag är följaktligen att rätten till förmånen aldrig uppkommer om man inte ansöker om den medan rätten till barnbidrag fortfarande finns kvar när man avstår från att få det utbetalt.

text: Försäkringskassan anser således att den sammanträffande rätten och hur prioriteringen ska göras inte påverkas när en person avstår från att få barnbidraget utbetalt, eftersom hen fortfarande har rätt till barnbidrag och rätten till en förmån enligt artikel 68 i förordningen därför finns kvar.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Artikel 68 i förordning (EG) nr 883/2004

text: om samordning av de sociala trygghetssystemen EU-domstolens dom av den 14 oktober 2010, Schwemmer,

text: EU-domstolens dom av den 8 maj 2014, Wiering,

text: EU-domstolens dom av den 13 oktober 2022, Finanzamt Österreich,

text: EU-domstolens dom av den 25 april 2024, Familienkasse Sachsen, C- 36/23

text: HFD 2023 ref. 32

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Detta ställningstagande bedöms vara förenligt med krav inom mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt. Härvid beaktas att

text: förordning 883/2004 bygger på att en person alltid ska omfattas av något lands lagstiftning.

text: Ingrid Utne Beslutsfattare

text: Julia Fallenius Sandra Torkelsdotter Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-06-14 Dnr FK 2023/008508 Serienummer 2024:13

text: Se

text: 4 kap. 3 §

text: SFB. 2

text: 33 kap. 5 §

text: SFB. Kravet på försäkringstillhörighet vid försäkringsfallet gäller dock inte om försäkringsfallet har inträffat före ingången av det år då den försäkrade fyllde 18 år. 3

text: Prop. 2000/01:96 s. 76

text: Prop. 1962:90 s. 361

text: och

text: prop. 2000/01:96 s. 76

text: Jämför

text: 33 kap. 14 §

text: SFB. Där framgår att sjukersättning och aktivitetsersättning som huvudregel lämnas från och med den månad då rätten till förmånen har uppkommit, det vill säga den månad försäkringsfallet har inträffat (

text: prop. 2000/01:96, s. 189

text: ). Ersättning kan dock inte lämnas för längre tid tillbaka än tre månader för ansökningsmånaden. Vid så kallade utbyten (se

text: 36 kap. 25 §

text: SFB) lämnas ersättningen från och med månaden efter den då beslutet om förmånen meddelats. 6 Se bland annat

text: prop. 2000/01:96 s. 89

text: ff.

text: Jämför

text: prop. 1978/79:75, s. 71

title: Fastställa tidpunkten för försäkringsfallet för sjukersättning och aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: När tidpunkten för försäkringsfallet fastställs ska myndigheten beakta den lydelse av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen som då gällde. Detta innebär att tidpunkten för försäkringsfallet kan fastställas till en tidigare tidpunkt än när den senaste ändringen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft.

text: För att försäkringsfallet ska kunna fastställas till en tidigare tidpunkt än när ersättningen börjar lämnas måste arbetsförmågan dessutom ha varit nedsatt i ersättningsberättigande omfattning under tidsperioden mellan tidpunkten för försäkringsfallet och tidpunkten när ersättningen börjar lämnas. Vid denna bedömning ska myndigheten beakta den eller de lydelser av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen som gällde under perioden.

text: Bakgrund

text: En grundläggande förutsättning för att en person ska ha rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning är att personen är försäkrad . Personen ska vara försäkrad både vid tidpunkten när ersättningen lämnas och vid tidpunkten för försäkringsfallet.

text: Tidpunkten för försäkringsfallet är den tidpunkt då nedsättningen av den försäkrades arbetsförmåga nådde den grad och varaktighet som krävs för att ha rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning. Det beskrivs i det här rättsliga ställningstagandet som att arbetsförmågan är nedsatt i ersättningsberättigande omfattning.

text: Det är inte reglerat i författning hur tidpunkten för försäkringsfallet ska fastställas. Lagstiftaren konstaterade svårigheterna med att utforma en sådan uttömmande reglering redan när föregångaren till begreppet infördes. Det kallades då pensionsfall. Frågan om hur tidpunkten för försäkringsfallet ska fastställas har i stället huvudsakligen överlämnats till rättstillämpningen.

text: För att bedöma om arbetsförmågan är nedsatt i ersättningsberättigande omfattning vid en viss tidpunkt behöver man beakta de bestämmelser som reglerar kraven på nedsättningens grad och varaktighet. Man behöver även

text: beakta andra bestämmelser om arbetsförmågebedömningen, som exempelvis vilken del av arbetsmarknaden som arbetsförmågan ska bedömas mot.

text: Bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen har ändrats flera gånger sedan förmånerna sjukersättning och aktivitetsersättning infördes år 2003. De ändrades även dessförinnan, när förmånerna sjukbidrag och förtidspension fanns. Ändringarna innebär alltså att vad som utgör en nedsättning i ersättningsberättigande omfattning har varierat över tid.

text: Det är oklart hur ändringarna av dessa bestämmelser påverkar fastställandet av tidpunkten för försäkringsfallet. En första fråga som aktualiseras är om det är möjligt att fastställa försäkringsfallet till en tidigare tidpunkt än när den senaste ändringen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft. Om det är möjligt uppkommer frågan vilken lydelse av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen som ska beaktas.

text: Överväganden

text: Kan försäkringsfallet fastställas till en tidigare tidpunkt än när den senaste ändringen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft?

text: Huvudregeln är att det är bestämmelserna som är i kraft vid tidpunkten för beslutet som ska tillämpas i ett ärende. En fråga som då uppkommer är om det går att fastställa tidpunkten för försäkringsfallet längre tillbaka i tiden än när den senaste ändringen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft.

text: Bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen beaktas vid fastställandet av tidpunkten för försäkringsfallet. Dock gör man inte någon regelrätt prövning av rätten till ersättning från en tidigare tidpunkt, om ersättning inte kan lämnas från den tidigare tidpunkten. Därmed blir det ingen direkt tillämpning av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen vid bedömningen av tidpunkten för försäkringsfallet. Det innebär att tidpunkten för försäkringsfallet inte bör vara begränsad till när den senaste ändringen av någon av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft.

text: Vidare talar både innebörden av begreppet försäkringsfall, och det tidigare begreppet pensionsfall, emot att tidpunkten för försäkringsfallet skulle vara begränsad till när den senaste ändringen trädde i kraft enligt ovan. En sådan tillämpning skulle medföra att begreppet inte längre hade någon koppling till när arbetsoförmågan faktiskt uppstod. Tillämpningen kan inte heller anses vara förenlig med den princip om inkomstbortfall som gäller för beräkningen av ersättningens storlek. Det beror på att principen stadgar att ersättningens storlek ska baseras på en uppskattning av den inkomst som den försäkrade skulle ha haft om nedsättningen av arbetsförmågan inte hade inträffat. De specialbestämmelser som reglerar vad som gäller när försäkringsfallet har

text: inträffat före ingången av det år då den försäkrade fyllde 18 år skulle också förlora sin betydelse i praktiken.

text: Vilken lydelse av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen ska

text: beaktas när tidpunkten för försäkringsfallet fastställs?

text: Försäkringsfallet kan alltså fastställas till en tidigare tidpunkt än tidpunkten för när den senaste ändringen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen trädde i kraft. Frågan är då vilken lydelse av bestämmelserna som ska beaktas när försäkringsfallet fastställs till en tidigare tidpunkt än när ersättningen ska börja lämnas och bestämmelserna har ändrats.

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har inte prövat den frågan. HFD har dock i avgörandet

text: HFD 2017 ref. 30

text: prövat frågan om när ett nytt eller fortsatt försäkringsfall föreligger. HFD konstaterar att ett nytt försäkringsfall ska fastställas om det blir aktuellt att bevilja ersättning igen till en person som tidigare har fått sin ersättning indragen på grund av att personen återfått sin arbetsförmåga. Domstolen bedömer att detsamma bör gälla även om det inte klart framgår av utredningen att den försäkrade har återfått full arbetsförmåga, men den försäkrade har fått avslag på en ansökan om förnyad ersättning på grund av att arbetsförmågan inte har ansetts vara nedsatt i ersättningsberättigande omfattning. Detta utifrån att sambandet mellan ersättningsperioderna då har brutits.

text: Hur arbetsförmågan har bedömts vid tidigare prövningar av rätten till ersättning har alltså betydelse för bedömningen av försäkringsfallet. Vid dessa prövningar har den då gällande lydelsen av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen tillämpats. Detta talar för att tidigare gällande lydelser ska beaktas vid fastställandet av tidpunkten för försäkringsfallet.

text: Slutsatsen blir då att när tidpunkten för försäkringsfallet fastställs ska myndigheten beakta den lydelse av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen som då gällde.

text: För att försäkringsfallet ska kunna fastställas till en tidigare tidpunkt än när ersättningen börjar lämnas måste arbetsförmågan dessutom ha varit nedsatt i ersättningsberättigande omfattning under tidsperioden mellan tidpunkten för försäkringsfallet och tidpunkten när ersättningen börjar lämnas. Myndigheten ska då beakta den eller de lydelser av bestämmelserna om arbetsförmågebedömningen som gällde under perioden.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 33 kap. 5 §

text: SFB

text: Prop. 1962:90 s. 361

text: Prop. 2000/01:96 s. 76

text: och

text: ff.

text: HFD 2017 ref. 30

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Ulrica Svedell Magdalena Albin Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-06-14 Dnr 2024/008943 Serienummer 2024:14

text: Se

text: 4 kap. 3 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB).

text: 33 kap. 5 §

text: SFB. Kravet på försäkringstillhörighet vid försäkringsfallet gäller dock inte om försäkringsfallet har inträffat före ingången av det år då den försäkrade fyllde 18 år.

text: Prop. 2000/01:96 s. 76

text: Prop. 2000/01:96, s. 82

text: ff.

text: Prop. 2000/01:96 s. 76

text: Jämför

text: 33 kap. 8 §

text: SFB Jämför

text: 33 kap. 20 §

text: SFB

text: Prop. 2000/01:96 s. 84

text: Jämför även

text: 3 § förordningen (2002:986)

text: om sjukersättning och aktivitetsersättning och 2 § Riksförsäkringsverkets föreskrifter (

text: RFFS 2002:36

text: ) om sjukersättning och aktivitetsersättning.

title: Fastställa tidpunkten för försäkringsfallet för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringsfallet för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång är den tidpunkt när aktivitetsersättning vid förlängd skolgång första gången ska börja lämnas.

text: Av första stycket följer att Försäkringskassan

text: • inte ska fastställa ett nytt försäkringsfall när personen beviljas en ny period med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång • ska fastställa ett nytt försäkringsfall för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång om personen har fått avslag på en tidigare ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång på grund av att hen då inte bedömdes vara försäkrad • ska fastställa ett försäkringsfall för förlängd skolgång även om ett försäkringsfall för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga finns • ska fastställa ett försäkringsfall för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga även om ett försäkringsfall för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång finns.

text: Bakgrund och överväganden

text: 33 kap. 8 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB)

text: En försäkrad som på grund av funktionshinder ännu inte har avslutat sin skolgång på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av juli det år då han eller hon fyller 19 år har rätt till aktivitetsersättning.

text: 33 kap. 13 §

text: SFB

text: En funktionshindrad som avses i 8 § får hel aktivitetsersättning oberoende av arbetsförmågans nedsättning.

text: 33 kap. 20 §

text: SFB

text: En funktionshindrad som avses i 8 § har rätt till aktivitetsersättning under den tid som skolgången varar.

text: Behovet av rättsligt ställningstagande

text: En grundläggande förutsättning för att en person ska ha rätt till aktivitetsersättning är att hen är försäkrad . Personen ska vara försäkrad både vid tidpunkten när ersättningen lämnas och vid tidpunkten för försäkringsfallet.

text: Det är inte reglerat i författning hur tidpunkten för försäkringsfallet ska fastställas. Av förarbetena framgår att tidpunkten för försäkringsfallet är den tidpunkt då nedsättningen av arbetsförmågan nådde den grad och varaktighet som krävs för att ha rätt till aktivitetsersättning.

text: När det gäller aktivitetsersättning vid förlängd skolgång ska dock ingen prövning av arbetsförmågan göras. Det framgår inte av lagtext eller av förarbetena hur försäkringsfallet ska fastställas i dessa ärenden. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande.

text: Försäkringsfallet är när centrala förutsättningar är uppfyllda

text: Tidpunkten för försäkringsfallet för aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga definieras som tidpunkten när nedsättningen av arbetsförmågan har nått den grad och varaktighet som krävs för att ha rätt till ersättningen. Försäkringsfallet är alltså tidpunkten när de mest centrala förutsättningarna för rätten till ersättningen är uppfyllda.

text: De mest centrala förutsättningarna för rätten till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång är

text: • att personen behöver förlängd studietid för att avsluta sin skolgång på grundskolenivå och gymnasienivå • att behovet av förlängd studietid beror på funktionsnedsättning.

text: Att det är just behovet av förlängd skolgång som är det centrala för rätten till ersättningen följer även av att personen har rätt till ersättningen så länge skolgången varar.

text: Aktivitetsersättning vid förlängd skolgång är avsedd som ett rent försörjningsstöd för personen under den förlängda studietid som beror på funktionsnedsättningen. Det finns därmed en koppling mellan behovet av förlängd skolgång och behovet av försörjning under samma tid. Det är därför logiskt att fastställa tidpunkten för försäkringsfallet till tidpunkten när ersättningen börjar lämnas.

text: Det är inte rimligt att i stället fastställa tidpunkten för försäkringsfallet utifrån vilken funktionsnedsättning som har orsakat den förlängda skolgången. Det beror på att rätten till ersättning är kopplad till när personen väljer att fortsätta studera och inte till någon specifik funktionsnedsättning. Försäkringskassan behöver inte heller alltid få information om vilken funktionsnedsättning personen har eller har haft för att kunna konstatera att hen har rätt till ersättning. Det är tillräckligt att hen har eller har haft en funktionsnedsättning och att det finns ett direkt samband mellan funktionsnedsättningen och behovet av förlängd skolgång (jämför

text: HFD 2013 ref. 38

text: Även om personen gör uppehåll i sina studier och sedan återupptar dem behöver hen fortfarande förlängd studietid på grund av funktionsnedsättning. Det är därför logiskt att fastställa tidpunkten för försäkringsfallet till tidpunkten när ersättningen första gången börjar lämnas.

text: När ska det fastställas ett nytt försäkringsfall?

text: Ett nytt försäkringsfall bör fastställas för personer som tidigare fått avslag på ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång på grund av att hen inte var försäkrad. Detta eftersom ersättningen aldrig började lämnas. Om det tidigare försäkringsfallet skulle kvarstå, så skulle en person som valt att ansöka tidigare hamna i ett sämre läge än en person som inte gjort det, om förutsättningarna i övrigt är lika.

text: Det är oklart hur Försäkringskassan ska hantera en ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång när personen redan har ett försäkringsfall för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. Hen kan antingen tidigare ha beviljats sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga eller fått avslag på ansökan om sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga för att hen inte var försäkrad vid försäkringsfallet.

text: Utifrån resonemanget ovan är tidpunkten för försäkringsfallet kopplad till när de mest centrala förutsättningarna för rätten till ersättning är uppfyllda. Även om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång och aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga är samma förmån, så är ersättningarna så olika när det gäller de mest centrala förutsättningarna att de i det här sammanhanget bör behandlas som olika förmåner. Det tidigare fastställda försäkringsfallet bör därför inte antas gälla även för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång.

text: Ett nytt försäkringsfall bör därför fastställas även för personer som redan har ett försäkringsfall för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. Det gäller både personer som har beviljats sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga och personer som har fått avslag på sin ansökan för att hen inte var försäkrad vid försäkringsfallet. Detta innebär att försäkringsfallet fastställs på samma sätt för alla som ansöker om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång, oavsett om rätten till ersättning vid nedsatt arbetsförmåga har prövats tidigare eller inte.

text: Ett försäkringsfall som fastställts för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång ska inte anses gälla för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga.

text: Det ska därför fastställas en ny tidpunkt för försäkringsfallet när personen ansöker om sjukersättning eller aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga efter en period med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång. Skälet till det är att först då prövas arbetsförmågans nedsättning. En ny tidpunkt för försäkringsfallet ska dock inte fastställas om det sedan tidigare finns ett försäkringsfall för sjukersättning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga och detta försäkringsfall fortfarande ska anses gälla.

text: När ska det inte fastställas ett nytt försäkringsfall?

text: Ett nytt försäkringsfall bör inte fastställas om personen ska beviljas en ny period av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång.

text: Detta bör gälla även om personen får en ny funktionsnedsättning efter den tidpunkt när ersättningen första gången började lämnas och skolgången därför förlängs ytterligare. Det beror på att hen fortfarande behöver förlängd studietid, men tidsomfattningen har ändrats.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 33 kap. 5, 8, 13 och

text: 20 §

text: SFB

text: Prop. 2000/01:96

text: HFD 2013 ref. 38

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Ulrica Svedell Föredragande


text: Se

text: 36 kap. 10 §

text: SFB (vilande sjukersättning) och

text: 37 kap.

text: SFB (steglös avräkning)

text: Proposition 2008/09:200, s. 1109, Socialförsäkringsbalk 3 Proposition 1962:90, s. 147, Förslag till allmän försäkring

text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-06-26 FK 2024/012210 Serienummer 2024:15 Sammanfattningsvis finns det stöd såväl i förarbetena, som i

text: 27 kap. 35 §

text: SFB för att tolka bestämmelsen i

text: 27 kap. 34 § andra stycket

text: SFB på så sätt att den blir tillämplig redan när sjukersättning har beviljats.

title: Rätt till sjukpenning när den försäkrade har haft rätt till hel sjukersättning före hel ålderspension

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid tillämpningen av

text: 27 kap. 34 § andra stycket socialförsäkringsbalken

text: (SFB) gäller att den försäkrade inte har rätt till sjukpenning om hen hade rätt till hel sjukersättning under månaden närmast före den då hen började få hel ålderspension, även om sjukersättning inte har betalats ut på grund av bestämmelserna om steglös avräkning eller vilande sjukersättning.

text: Bakgrund och överväganden

text: Enligt

text: 27 kap. 34 § andra stycket

text: SFB gäller att en försäkrad inte har rätt till sjukpenning om hen fick hel sjukersättning under månaden närmast före den då hen började få hel ålderspension.

text: Frågan är om uttrycket ”fick hel sjukersättning” betyder att ersättningen ska ha betalats ut till den försäkrade för att bestämmelsen ska bli tillämplig.

text: En försäkrad som har hel sjukersättning kan under vissa förutsättningar få arbeta utan att rätten till sjukersättning går förlorad. Det är möjligt enligt bestämmelserna om steglös avräkning och vilande sjukersättning. Bestämmelserna innebär att den försäkrade har kvar rätten till sjukersättning under tiden som hen arbetar. Även om rätt till ersättning finns kan avräkning få till följd att någon sjukersättning inte betalas ut.

text: Försäkringskassan har tillämpat bestämmelsen i

text: 27 kap. 34 § andra stycket

text: SFB så att den gäller även vid dessa situationer. Det betyder att om den försäkrade hade rätt till hel sjukersättning under månaden närmast före den då hen började få ålderspension, men var beviljad steglös avräkning eller vilande sjukersättning, har hen inte rätt till sjukpenning (Försäkringskassans domsnytt 2017:022).

text: Detta rättsliga ställningstagande ersätter Försäkringskassans domsnytt 2017:022.

text: Själva ordalydelsen i bestämmelsen, nämligen uttrycket ”fick hel sjukersättning”, kan rent språkligt tolkas som att den försäkrade ska ha fått hel sjukersättning faktiskt utbetald.

text: Å andra sidan påpekade lagrådet i sitt yttrande över förslaget till socialförsäkringsbalk att det i förslaget förekommer begrepp som är oklara och saknar enhetlig betydelse, t.ex. användes ordet ”lämna” synonymt med ”ha rätt till” och ”betala ut” . Det är därför inte säkert att det redan av ordalydelsen kan utläsas att sjukersättning faktiskt ska ha betalats ut för att bestämmelsen ska bli tillämplig.

text: Argument som talar för att bestämmelsen blir tillämplig redan när sjukersättning har beviljats är bl.a. följande. Bestämmelsen kom till i samband med att bestämmelserna om sjukpenning och pension (dit dåvarande sjukersättning hörde) fördes samman i en gemensam lag, nämligen lagen (

text: ) om allmän försäkring. I förarbetena till lagen står att sjukförsäkring och pensionering bör samordnas så att rätten till sjukpenning i princip upphör vid samma tidpunkt som rätten till förtidspension inträder (författarens kursivering) . Förtidspension motsvarar dagens sjukersättning.

text: Förarbetena talar således om samordning av rätten till två olika förmåner, och inte om samordning av utbetalda belopp. Bestämmelsens syfte verkar därför vara att dra en yttersta gräns mellan sjukförsäkring och pension. Trots att förarbetena talar om rätten till förmånen har man valt uttrycket ”fick hel ersättning”. På den tiden fanns dock ingen skillnad i praktiken eftersom bestämmelserna om steglös avräkning och vilande sjukersättning ännu inte tillkommit. När sådana bestämmelser infördes ändrades emellertid inte uttrycket eller förtydligades. Det kan tolkas som att det som sagts i de tidigare förarbetena fortfarande ansågs vara riktigt, nämligen att gränsdragningen mellan sjukpenning och sjukersättning/pension är knuten till rätten till förmånen, och inte till utbetalningen av förmånen.

text: I samma riktning pekar även nuvarande bestämmelse i

text: 27 kap. 35 §

text: SFB som innebär att sökanden inte har rätt till sjukpenning när hen skulle ha haft rätt till sjukersättning i form av garantiersättning om hen hade uppfyllt kraven på viss försäkringstid. Inte heller i denna situation krävs att sjukersättning faktiskt har betalats ut för att bestämmelsen i 27 kap. 34 § ska bli tillämplig. Det räcker att de medicinska förutsättningarna för garantiersättning är uppfyllda.

text: Praxis på området saknas.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 34 § andra stycket

text: SFB

text: 27 kap. 35 §

text: SFB Proposition 1962:90, Förslag till allmän försäkring Proposition 2008/09:200, Socialförsäkringsbalk Kammarrätten i Göteborgs dom den 8 juni 2016 i mål nr 2116-16 Försäkringskassans upphävda domsnytt 2017:022 av den 6 december 2017

text: Marie Axelsson Rättschef Heli Artell Viklund Föredragande


text: Diarienummer Beslutsdatum Serienummer

text: FK 2024/015111 2024-07-11 2024:16

text: Diarienummer Beslutsdatum Serienummer

text: FK 2024/015111 2024-07-11 2024:16

text: Diarienummer Beslutsdatum Serienummer

text: FK 2024/015111 2024-07-11 2024:16

title: SGI- skydd under tid med vissa dagersättningar

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: SGI-skydd gäller under tid då den försäkrade helt avstår från förvärvsarbete och får hel ersättning i form av

text: - graviditetspenning, - närståendepenning, - smittbärarpenning, - tillfällig föräldrapenning, - föräldrapenning enligt

text: 12 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: eller - föräldrapenning efter överlåtelse enligt

text: 12 kap. 17 a § socialförsäkringsbalken

text: SGI-skydd gäller också för en försäkrad som arbetar och får någon av de förmåner som räknas upp i första stycket i lägre grad än hel, om han eller hon samtidigt arbetar i en omfattning som medför att han eller hon inte kan få förmånen i en högre omfattning.

text: Bakgrund och överväganden

text: Bakgrund

text: Lagstiftaren har ansett att vissa livssituationer ska vara skyddsvärda och att en försäkrads SGI vid förvärvsavbrott därför inte ska sänkas i dessa fall trots att denne inte längre har någon inkomst av eget arbete. Denna regel utgör ett avsteg från den inkomstbortfallsprincip som gäller för socialförsäkringen. En förutsättning för att skyddsbestämmelserna ska gälla är att det innan förvärvsavbrottet antingen har fastställts en SGI eller att det fanns förutsättningar för att fastställa en SGI (jfr

text: 26 kap. 9 § socialförsäkringsbalken

text: , SFB).

text: SGI-skydden är beroende av vad den försäkrade gör under tiden för förvärvsavbrottet. SGI-skydd på olika grunder kan avlösa varandra och även löpa parallellt. I princip får det inte finnas något avbrott när flera SGI-skydd på olika grunder avlöser varandra. De befintliga SGI-skydden framgår av 26 kap. 11–18 §§ SFB och av praxis. SGI-skydden är konstruerade på olika sätt.

text: En försäkrad har SGI-skydd när denne inte förvärvsarbetar om arbetsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom. SGI-skyddet omfattar hela SGI:n oavsett i vilken omfattning arbetsförmågan är nedsatt. Någon ersättning behöver inte lämnas för att SGI-skydd ska finnas, det räcker att arbetsförmågan är nedsatt på ett sätt som innebär att ersättning hade kunnat utbetalas (jfr

text: 26 kap. 17 §

text: SFB).

text: En förälder som, i enlighet med

text: föräldraledighetslagen (1995:854)

text: , är helt eller delvis tjänstledig för vård av barn har sin SGI skyddad fram till barnets ettårsdag (

text: 26 kap. 15 § första stycket

text: SFB).

text: SGI-skydd finns för föräldrar som är helt lediga från sina förvärvsarbeten och tar ut hel föräldrapenning eller har förkortade arbetstider och tar ut föräldrapenning som minst svarar mot arbetstidens nedsättning. I den utsträckning uttaget av föräldrapenning inte svarar mot arbetstidens

text: nedsättning bestäms SGI:n genom att den beräknas med ledning av inkomsterna från det aktuella arbetet. Om en försäkrad får partiell föräldrapenning och inte arbetar resterande del saknas därför rätt till SGIskydd.

text: Däremot är det i dagsläget oklart om SGI-skydd finns under tid som en person får förmåner i form av graviditetspenning, närståendepenning, smittbärarpenning, tillfällig föräldrapenning eller föräldrapenning enligt

text: 12 kap. 5 §

text: SFB, det vill säga i situationer då föräldern egentligen inte vårdar barnet men ändå har rätt till föräldrapenning. Det är också oklart om SGI-skydd finns för försäkrade som får föräldrapenning efter en överlåtelse av föräldrapenning enligt

text: 12 kap. 17 a §

text: SFB, det vill säga när en förälder överlåter rätten till föräldrapenning till någon annan än förälder eller någon som likställs med förälder i

text: 1 § föräldraledighetslagen (1995:584)

text: . Eftersom det inte finns någon tydlig reglering av SGI-skyddet i dessa situationer finns det en osäkerhet kring frågan och hur skyddsreglerna ska användas. För att säkerställa att skyddsreglerna för SGI tillämpas på ett enhetligt sätt inom hela Försäkringskassans organisation finns det därför behov av ett rättsligt ställningstagande.

text: Överväganden

text: Helt avstår från förvärvsarbetet

text: Eftersom syftet med dagersättningsförmåner är att ersätta inkomstbortfall är det både logiskt och rimligt att anse att SGI-skydd finns när en försäkrad får en förmån som baseras på SGI. En annan tolkning skulle medföra att en försäkrad aldrig skulle kunna få någon sådan förmån utbetalad eftersom personen så snart han eller hon börjar ta ut någon av ovan uppräknade förmåner förlorar sin SGI och därmed inte kan få någon ersättning utbetald.

text: Det finns också stöd för den här tolkningen i förarbetsuttalanden och praxis.

text: SGI-utredningen anförde att SGI utgör beräkningsunderlag för bl.a. sjukpenning. Det fick därför enligt utredningens mening anses självklart att den enskilde omfattas av SGI-skydd när det uppkommer en sådan situation som försäkringen ska ge skydd vid, det vill säga sjukdom. Enligt SGI-utredningens mening var detta självklart även i andra situationer, till exempel vid tillfällig föräldrapenning. (Jfr delrapporten "Ett vägval för framtidens sjukpenningskydd" under kapitelrubriken Några bakgrundsfakta, bilaga till

text: SOU 2003:50 s. 42

text: Kammarrätten i Stockholm ansåg i en dom att tillfällig föräldrapenning var en förmån som var ekonomiskt jämförbar med sjukpenning. Försäkringskassan delade inte kammarrättens bedömning i den delen, men ansåg att den försäkrades SGI ändå borde vara skyddad eftersom den försäkrade hade fått tillfällig föräldrapenning. Försäkringskassan överklagade därför inte domen. (KRNS 938-07).

text: Delvis avstår från förvärvsarbete

text: SGI-skydd bör även gälla under tid då den försäkrade delvis avstår från förvärvsarbete och får någon av de i första stycket uppräknade förmånerna i en omfattning som svarar minst mot arbetstidens nedsättning. Ett sådant synsätt ligger i linje med det som utvecklats i praxis vad gäller SGI-skydd från och med barnets ettårsdag för föräldralediga med föräldrapenning.

text: Med hänsyn till att ett avstående från förvärvsarbete inte alltid stämmer överens med förmånernas ersättningsnivåer skulle det vara oskäligt att inte ge skydd även för den del av avståendet från förvärvsarbetet som inte berättigar till ersättning när detta beror enbart på att ersättning bara kan beviljas för hela fjärdedelar eller en hel åttondel av arbetstiden. Det innebär att om en försäkrad får partiell graviditetspenning, närståendepenning, smittbärarpenning, tillfällig föräldrapenning, föräldrapenning enligt

text: 12 kap. 5 §

text: SFB eller föräldrapenning efter överlåtelse enligt

text: 12 kap. 17 a §

text: SFB och inte arbetar till hela den resterande delen av arbetstiden, finns rätt till SGI-skydd, om den försäkrade arbetar en så stor del av sin arbetstid att förmånen inte skulle kunna beviljas i högre omfattning.

text: Skyddet bör dock inte gälla när den försäkrade inte ansökt om en av dessa förmåner men skulle ha haft rätt till en viss förmån om denne hade ansökt om sådan.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 26 kap. 9 §

text: SFB

text: SOU 2003:50

text: KRNS 938-07

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Ida Wejkner Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-09-04 Dnr 2024/003747 Serienummer 2024:17

text: Prop. 1954:144 s. 46

text: Prop. 1984/85:78 s. 59

text: Prop. 2013/14:4 s. 53

title: 240-dagarsvillkoret inom föräldrapenning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Bedömningen av om 240-dagarsvilkoret är uppfyllt ska göras när samtliga förhållanden är kända. För att ta reda på samtliga förhållanden ska Försäkringskassan utreda om den försäkrade under 240 dagar före barnets födelse eller beräknat förlossningsdatum varit försäkrad för sjukpenning enligt

text: 6 kap. 6 § 3 socialförsäkringsbalken

text: (nedan SFB). Det ska utredas om den försäkrade under denna period haft en inkomst, under varje månad, som ger rätt till sjukpenning som överstiger lägstanivån för föräldrapenning.

text: En försäkrad kan även uppfylla 240-dagarsvillkoret genom att ha en SGIskyddad inkomst över lägstanivå för föräldrapenning under hela eller delar av perioden.

text: För personer med inkomst av annat förvärvsarbete ska motsvarande bedömning göras med hänsyn till de förhållanden som är aktuella för dem.

text: Bakgrund

text: Varför behövs ett rättsligt ställningstagande?

text: När Försäkringskassan ska avgöra om en försäkrad har rätt till föräldrapenning på sjukpenningnivå de första 180 dagarna ska vi bedöma om 240dagarsvillkoret är uppfyllt.

text: Det har visat sig att 240-dagarsvillkoret tillämpas olika inom Försäkringskassan. För att få till en enhetlig tillämpning behövs därför ett rättsligt ställningstagande. Det är viktigt för att rättstillämpningen ska vara rättssäker.

text: Gällande rätt

text: Av

text: 12 kap. 35 §

text: SFB framgår att till en förälder som är försäkrad för både bosättningsbaserad och arbetsbaserad föräldrapenning lämnas förmånen för de första 180 dagarna på sjukpenningnivån, om föräldern under minst 240 dagar i följd före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten för födelsen har varit försäkrad för sjukpenning enligt

text: 6 kap. 6 § 3

text: SFB och under hela den tiden skulle ha haft rätt till en sjukpenning som överstiger lägstanivån för föräldrapenning (240-dagarsvillkoret).

text: I

text: 6 kap. 6 § 3

text: SFB anges att den som arbetar i Sverige är försäkrad för sjukpenning.

text: Av tidiga förarbetsuttalanden framgår att 270-dagarsvillkoret infördes för att det inte skulle vara möjligt att under graviditeten börja arbeta i en högre omfattning för att få en högre ersättning. Samma syfte angavs när man sänkte kvalifikationskravet från 270 till 240 dagar. Senare förarbetsuttalanden konstaterar att föräldrar på grund av villkoret inte kan ta ett tillfälligt arbete för att höja ersättningsnivån för föräldrapenningen.

text: Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) har prövat frågan om föräldrapenningens storlek för en blivande förälder som under perioden om 240 dagar före beräknat förlossningsdatum flyttat från Norge till Sverige, och i samband därmed gjort uppehåll i arbetet under ca två och en halv månad (

text: RÅ 2001 ref. 77

text: ). Domstolen uttalade att för att kunna upprätthålla EG-rättens krav på likabehandling är det nödvändigt att också ta hänsyn till bestämmelserna om SGI-skydd. Den blivande föräldern hade därmed, liksom den som i Sverige fått en SGI fastställd och gör ett avbrott i sitt arbete, rätt att få åberopa dessa bestämmelser. Domstolen ansåg att den blivande föräldern skulle ha uppfyllt kravet om Försäkringskassan hade känt till samtliga förhållanden. Det vill säga att föräldern under minst 240 dagar i följd före beräknat förlossningsdatum skulle ha haft rätt till en sjukpenning som översteg lägstanivån för föräldrapenning.

text: Överväganden

text: 240-dagarsvillkoret är ett kvalificeringskrav som den försäkrade måste uppfylla för att ha rätt till en högre nivå av föräldrapenning under de första 180 dagarna. Kravet innehåller två delar. Det ena är en tidpunkt, 240 dagar i följd före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten för födelsen, och den andra delen, är att den försäkrade måste haft inkomster som ger rätt till en sjukpenning som överstiger lägstanivån för föräldrapenning. Även om den försäkrade kan uppfylla villkoret genom att befinna sig i SGI-skyddad tid är 240-dagarsvillkoret ingen SGI-bestämmelse och förutsättningarna för att uppfylla 240-dagarsvillkoret skiljer sig delvis ifrån när vi kan fastställa en SGI.

text: Samtliga förhållanden ska vara kända

text: Försäkringskassan ska, så som uttalades i ovan nämnda dom, bedöma om 240-dagarsvillkoret är uppfyllt när samtliga förhållanden är kända. Det innebär att vi ska se bakåt 240 dagar från barnets födelse eller beräknat förlossningsdatum. Det innebär att Försäkringskassan kan behöva invänta barnets födelse för att säkert veta vilka inkomster den försäkrade haft. Vi ska i denna bedömning även tillämpa reglerna om SGI-skydd. En försäkrad som har en SGI-skyddad inkomst över lägstanivån för föräldrapenning under hela perioden uppfyller 240-dagarsvillkoret. Den försäkrade kan även uppfylla villkoret genom att ha en SGI-skyddad inkomst över lägstanivån för föräldrapenning delar av perioden och under övriga delar av perioden uppfylla villkoret genom faktiska inkomster.

text: Den försäkrade ska ha fast anknytning till arbetsmarknaden

text: Av förarbetsuttalandena framgår det att 240-dagarsvillkoret infördes för att hindra föräldrar att under graviditeten börja arbeta i högre omfattning för att få en högre ersättning. Det anser Försäkringskassan ska tolkas som att det är de försäkrade som har fast anknytning till arbetsmarknaden som ska anses uppfylla villkoret. Det innebär att den försäkrade måste arbeta i en omfattning där inkomsterna överstiger lägstanivån enligt

text: 6 kap. 6 § 3

text: SFB under hela 240dagarsperioden och det därför inte är möjligt att uppfylla villkoret genom att arbeta mycket under en del av perioden.

text: Så bedöms den försäkrades inkomster – månad

text: För att avgöra om 240-dagarsvillkoret är uppfyllt ska Försäkringskassan göra en bedömning av den försäkrades inkomster. Av förarbetsuttalandena framgår inte hur den bedömningen ska göras. Försäkringskassan anser att det inte är rimligt att titta på den försäkrades inkomster varje dag, utan att det mest

text: lämpliga är att titta på månatliga inkomster. Det innebär att det inte finns något krav på att den försäkrade ska ha arbetat den 240:e dagen före barnets födelse eller beräknat förlossningsdatum. Däremot måste den försäkrade inträtt på arbetsmarknaden, det vill säga påbörjat en anställning, senast den 240:e dagen före barnets födelse eller beräknat förlossningsdatum. Att titta månadsvis istället för varje dag ger de behovsanställda större möjlighet att uppfylla 240-dagarsvillkoret eftersom deras arbete till sin natur är mer oregelbundet.

text: Med månad avses inte kalendermånad, utan en period som är från och med en viss dag i en månad till och med dagen innan samma dag nästa månad.

text: För försäkrade med inkomster av annat förvärvsarbete är det inte säkert att inkomsterna betalas ut i anslutning till att arbetet har utförts. När Försäkringskassan gör bedömningen om de uppfyller 240-dagarsvillkoret måste vi därför göra det med hänsyn till förhållandena som är aktuella för dem. Eftersom 240-dagarsvillkoret inte är en SGI-bedömning kan Försäkringskassan inte göra samma bedömning som vi gör för att fastställa en SGI men vi kan ta ledning i hur bedömningarna görs för att fastställa en SGI för att bedöma om den försäkrade genom arbete i annat förvärvsarbete uppfyller kravet. Till exempel tidigare årsinkomster av näringsverksamhet, tillsammans med den planerade arbetstiden, kan ge ledning i att bedöma om 240-dagarsvillkoret är uppfyllt.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 6 kap. 6 §

text: SFB

text: 12 kap. 35 §

text: SFB

text: Prop. 1954:144

text: om förslag till moderskapshjälp m.m.

text: Prop. 1984/85:78

text: om förbättringar inom föräldraförsäkringen, havandeskapspenningen och vissa regler inom sjukförsäkringen.

text: Prop. 2013/14:4

text: om nya åldersgränser och ökad flexibilitet i föräldraförsäkringen.

text: RÅ 2001 ref. 77

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Julia Fallenius Ida Wejkner Föredragande