identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 486996-09/111

title: Nedsättning av insats i privatbostadsföretag

text: 1 Sammanfattning

text: En nedsättning av insats i ett privatbostadsföretag ska minska anskaffningsutgiften för innehavare av bostadsrätt i företaget. Detta gäller även när insatsen återbetalas till annan än den som skjutit till den. Anskaffningsutgiften ska således minskas även för en bostadsrättshavare som beräknar sin anskaffningsutgift utifrån erlagd köpeskilling. Någon ytterligare beskattning i form av utdelningsbeskattning eller kapitalvinstbeskattning vid återbetalningstillfället blir därmed inte aktuell.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Enligt

text: 46 kap. 5 § inkomstskattelagen

text: (IL) ska den insats som angetts i upplåtelseavtalet anses som anskaffningsutgift om bostadsrätten har förvärvats genom upplåtelse från privatbostadsföretaget. Har insatsen för lägenheten sänkts efter det att bostadsrätten förvärvades, ska anskaffningsutgiften minskas med motsvarande belopp.

text: Fråga har väckts om det som stadgas om sänkning av insats endast gäller dem som själva har betalat in insatsen med hänsyn till det sammanhang i vilket regleringen återfinns.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om bostadsrätten har förvärvats genom upplåtelse från privatbostadsföretaget, anses den insats som angetts i upplåtelseavtalet som anskaffningsutgift. Har insatsen för lägenheten sänkts efter det att bostadsrätten förvärvades, ska anskaffningsutgiften minskas med motsvarande belopp,

text: 46 kap. 5 §

text: IL.

text: Bestämmelsen om hur en sänkning av insatsen skattemässigt ska behandlas infördes ursprungligen vid 1985 års taxering. Den hade då följande lydelse i punkt 2 c första stycket av anvisningarna till 36 § kommunalskattelagen (KL). "I ingångsvärdet för bostadsrätten skall enligt punkt 1 räknas in den erlagda köpeskillingen och vissa utgifter vid förvärvet. Har bostadsrätten förvärvats genom upplåtelse från bostadsrättsföreningen skall den i upplåtelseavtalet angivna grundavgiften ses som köpeskilling. Särskilda avgifter som betalats till föreningen i samband med förvärv av en bostadsrätt (upplåtelse- och inträdesavgifter) skall också räknas in i ingångsvärdet. Har grundavgiften för lägenheten satts ned efter det att bostadsrätten förvärvats, skall ingångsvärdet reduceras med det belopp som har återbetalats på grund av nedsättningen."

text: Motsvarande bestämmelse var för taxeringsåren 19922001 införd i 26 § 4 mom. första stycket lag om statlig inkomstskatt (SIL). Första meningen om hur ingångsvärdet skulle bestämmas, när en köpeskilling hade erlagts, överfördes dock till 24 § 1 mom. första stycket SIL.

text: I

text: prop. 1983/84:67

text: , förarbetena till den lag vari bestämmelsen ursprungligen infördes, anges följande på s. 37. "Vid vinstberäkningen tas det i föregående avsnitt beskrivna försäljningspriset upp som intäkt. Från denna intäkt får sedan vissa avdrag göras. Sådant avdrag medges alltid för bostadsrättens ingångsvärde. Har bostadsrätten förvärvats genom upplåtelse utgörs detta värde av den grundavgift och de eventuella upplåtelse- och inträdesavgifter som erlades vid förvärvet. Om förvärvet har skett genom köp räknas köpeskillingen och eventuell inträdesavgift in i ingångsvärdet. En nedsättning av grundavgiften efter förvärvet bör föranleda reducering av ingångsvärdet."

text: I specialmotiveringen i ovanstående proposition kommenteras bestämmelsen enligt följande på s. 56. "En återbetalning av grundavgift till följd av att den i upplåtelseavtalet angivna avgiften sätts ned under innehavet ska alltid leda till en motsvarande reducering av ingångsvärdet."

text: I specialmotiveringen till skattereformen anges att 26 § 4 mom. SIL motsvarar punkt 2 c första stycket i anvisningarna till

text: 36 §

text: KL,

text: prop. 1989/90:110 s. 719

text: I

text: RÅ 1987 not. 224

text: ändrade Regeringsrätten inte det lämnade förhandsbeskedet. Enligt Riksskatteverkets nämnd för rättsärenden kunde en återbetalning till medlemmarna av vad de tillskjutit som grundavgifter inte betraktas som utdelning. Den kunde inte heller på annan grund hänföras till intäkt av kapital. Inte heller kunde beskattning ske enligt bestämmelserna för realisationsvinst. Detta då det i punkt 2 c första stycket av anvisningarna till

text: 36 §

text: KL föreskrevs att en återbetalning av grundavgiften i ett fall som det förevarande skulle räknas av från bostadsrättens ingångsvärde. Då återbetalningen skulle komma att beaktas vid en framtida avyttring av bostadsrätten kunde det inte komma ifråga att dessutom låta återbetalningen utlösa reavinstbeskattning enligt det synsätt som anlagts i praxis (

text: RÅ 1938 ref. 11

text: ) avseende nedsättning av aktiekapital. De företagna åtgärderna skulle således inte utlösa någon inkomstbeskattning.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Regeln att en nedsättning och återbetalning av grundavgift, numera benämnd insats, skulle minska ingångsvärdet infördes från och med taxeringsår 1985. I lagtexten, 36 § anv. p. 2 c. första stycket KL, togs det upp i ett och samma sammanhang, vad som skulle ingå i ingångsvärdet för en s.k. äkta bostadsrätt oavsett om förvärvet skett från bostadsrättsföreningen eller från en förutvarande bostadsrättshavare. I samma stycke reglerades även att en nedsättning av grundavgiften skulle minska ingångsvärdet. I en ren semantisk tolkning av lagtexten fanns det inte någon anledning att anse att en nedsättning och återbetalning av grundavgift skulle behandlas olika beroende på det sätt på vilket ingångsvärdet beräknades.

text: Stadgandet tolkades även i litteraturen så att det inte förelåg någon skillnad. I tredje upplagan av Bostadsrätt Bildande Boende Beskattning av Victorin/Melz angavs följande på s. 235. "Har grundavgiften nedsatts och återbetalats under innehavstiden skall ingångsvärdet reduceras med detta belopp. Detta gäller även i de fall ingångsvärdet består av en erlagd köpeskilling".

text: När regleringen i 36 § anv. p. 2 c KL skulle överföras till lagen om statlig inkomstskatt i samband med skattereformen, valde man att lägga realisationsvinstregler som var gemensamma för olika slags tillgångar i 24 § SIL. Där angavs bl.a. att såsom intäkt skulle tas upp det vederlag som överenskommits för den avyttrade egendomen, 24 § 1 mom. första stycket SIL. När sedan regler som var speciella för bostadsrätt skulle tas upp i 26 § SIL återstod det, i här aktuellt avseende, endast att reglera hur köpeskillingen skulle beräknas när förvärvet skedde från bostadsrättsföreningen och hur en nedsättning och återbetalning av insatsen skulle behandlas, 26 § 4 mom. SIL. Någon ändring av den materiella innebörden var dock inte avsedd efter vad man kan utläsa av förarbetena, se

text: prop. 1989/90:110 s. 719

text: I nuvarande lagtext återfinns motsvarande regler i

text: 44 kap. 13 §

text: IL och

text: 46 kap. 5 §

text: IL. Det är möjligt att läsa även denna lagtext så att oavsett hur anskaffningsutgiften har beräknats så ska den minskas när insatsen sätts ned. Föregångaren till dagens lagtext tolkades som att en återbetalning av insats skulle behandlas på samma sätt oavsett hur anskaffningsutgiften för den bostadsrättshavare som erhöll utbetalningen skulle beräknas. I och med att någon materiell ändring av bestämmelsen inte synes vara avsedd och nuvarande regler ändå lämnar ett tolkningsutrymme, bör tolkningen av dagens lagtext kunna ske utifrån vad som enligt Skatteverket kan anses vara ändamålsenligt och i enlighet med syftet med regeln.

text: Syftet har inte angetts uttryckligen i de förarbeten som föregick införandet av bestämmelsen. Reglerna har dock inte refererats i propositionen på ett sätt som antyder att någon skillnad var avsedd, s. 37 i

text: prop. 1983/84:67

text: . Även den omständigheten att man i specialmotiveringen på s. 56 anger att en nedsättning och återbetalning av insats alltid ska reducera ingångsvärdet talar för att någon skillnad inte var avsedd.

text: När en bostadsrätt överlåts genom ett giltigt avtal till en annan bostadsrättshavare, övertar denne även den tidigare bostadsrättshavarens rättigheter och skyldigheter gentemot föreningen, givet att han antas som medlem. Det innebär att förvärvaren även övertar den rätt till återbetalning av tillskjutna medel som kan bli följden av en eventuell framtida nedsättning av insatskapitalet. Det förefaller ur det perspektivet rimligt och i enlighet med syftet med reglerna att denne skattemässigt behandlas lika som den ursprunglige insatsgivaren.

text: Skatteverkets uppfattning är således att även en nedsättning av insats, som leder till utbetalning av medel till bostadsrättshavare som inte själv skjutit till insatsen, ska ses som en minskning av anskaffningsutgiften och därmed påverka beskattningen när bostadsrätten avyttras. Detta medför att utbetalningen inte ska utdelningsbeskattas eller föranleda kapitalvinstbeskattning vid återbetalningstillfället, se

text: RÅ 1987 not. 224


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 4881-08/111

publisher: Skatteverket

status: upphävt

title: Spärrbeloppsberäkningen för fysisk person som bedriver självständig näringsverksamhet utomlands

org: skv

text: Nytt: 2016-12-22

type: stycke

text: Detta ställningstagande har upphört att gälla och ersatts av ställningstagandet Avräkning utländsk skatt – spärrbeloppsberäkning för fysisk person som bedriver flera näringsverksamheter eller har inkomst från både tjänst och näringsverksamhet, dnr

text: 131 556474-16/111

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Vid avräkning av utländsk skatt ska resultatet för självständig näringsverksamhet utomlands beräknas för sig när den utländska inkomsten ska fastställas i spärrbeloppsberäkningen. Den utländska inkomsten kan aldrig överstiga resultatet i den självständiga näringsverksamheten.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: En obegränsat skattskyldig person är delägare i ett amerikanskt partnership. Detta uppfyller villkoren för att vara en i utlandet delägarbeskattad juridisk person. Delägaren har betalat skatt i USA på sin andel av inkomsten. I den svenska självdeklarationen för beskattningsåret redovisas ett överskott i verksamheten med 500 men detta kvittas bort mot underskottsavdrag från föregående år på samma belopp. Resultatet är därför 0. Personen i fråga redovisar också ett överskott av enskild näringsverksamhet bedriven i Sverige på 300, vilket också utgör taxerad förvärvsinkomst. Kan avräkning medges för den amerikanska skatten? Hur ska i så fall den utländska inkomsten i spärrbeloppet beräknas?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: En obegränsat skattskyldig delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person (nedan kallat utländskt handelsbolag) är skattskyldig för personens inkomster, 5 kap.

text: 2 a §

text: IL. Delägaren ska beskattas för sin andel av den utländska juridiska personens resultat,

text: 5 kap. 3 §

text: IL.

text: För en fysisk person som är delägare i ett eller flera svenska handelsbolag räknas verksamheten i varje handelsbolag som en egen näringsverksamhet. Om ett svenskt handelsbolag bedriver självständig näringsverksamhet utomlands räknas dock all sådan verksamhet som en självständig näringsverksamhet (

text: 14 kap. 13 §

text: IL). Ett underskott av näringsverksamheten som kvarstår från det föregående beskattningsåret ska dras av (14 kap. 22 § och 40 kap. 2 § IL).

text: Av

text: 2 b § lagen (1986:468)

text: om avräkning av utländsk skatt, AvrL, följer att delägare i utländskt handelsbolag kan få avräkning för skatt som delägaren betalat i utlandet på inkomsten från handelsbolaget.

text: Avräkning medges inte med större belopp än den svenska skatt som belöper på den utländska inkomsten, det s.k. spärrbeloppet, 6 § AvrL. Vid spärrbeloppsberäkningen ska den statliga inkomstskatt och den kommunala inkomstskatt som hänför sig till de utländska förvärvsinkomsterna (intäkterna efter avdrag för kostnader) anses utgöra så stor del av den skattskyldiges hela statliga respektive kommunala inkomstskatt på förvärvsinkomst, beräknad utan avräkning, som dessa inkomster utgör av den skattskyldiges sammanlagda förvärvsinkomst före allmänna avdrag, 7 § AvrL.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: I 14 kap. 12-13 §§ IL finns regler om gemensam eller särskild beräkning av fysisk persons näringsverksamhet. Verksamhet som bedrivs som enskild näringsverksamhet räknas som en enda näringsverksamhet. Självständigt bedriven verksamhet utomlands räknas dock som en egen näringsverksamhet. Verksamheten i varje svenskt handelsbolag utgör en egen näringsverksamhet. Om det svenska handelsbolaget även bedriver självständig näringsverksamhet utomlands utgör den delen en egen näringsverksamhet. Där regleras inte särskilt vad som gäller för verksamhet i utländska handelsbolag.

text: Skatteverket anser att även verksamheten i varje utländskt handelsbolag utgör en egen näringsverksamhet för en delägare som är en fysisk person. Även om inte alla bestämmelser som gäller för svenska handelsbolag är tillämpliga på utländska motsvarigheter tillämpas i stort sett samma principer vid beskattningen av delägarna. Skatteverket anser att syftet med reglerna om uppdelning i näringsverksamheter samt principerna för beskattningen av utländska handelsbolag innebär att varje utländskt handelsbolag utgör en egen näringsverksamhet.

text: Resultatet för varje näringsverksamhet beräknas för sig. Statlig och kommunal inkomstskatt utgår på nettoresultatet. I exemplet ovan är resultatet 0. Det utgår därför inte någon svensk skatt på resultatet i det utländska handelsbolaget. Enligt Skatteverkets uppfattning kan den utländska inkomsten vid spärrbeloppsberäkningen inte överstiga resultatet i den näringsverksamhet där den utländska verksamheten ingår, jfr RÅ 1985 1:17. Något annat synsätt skulle innebära att avräkning medges för utländsk skatt trots att någon svensk skatt inte betalas på den utländska inkomsten. Det skulle strida mot reglerna om beräkning av spärrbeloppet i AvrL. I exemplet ovan uppgår resultatet i det utländska handelsbolaget till 0. Någon annan utländsk inkomst saknas. Den utländska inkomsten vid spärrbeloppsberäkningen ska därför fastställas till 0. Spärrbeloppet blir därmed 0 (0/300).

text: Den amerikanska skatt som inte kunnat avräknas kan utnyttjas för avräkning under de kommande tre åren enligt vad som följer av 11 § AvrL (carry forward).

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 488249-10/111

status: gällande

title: Ägare till prästbostäder

text: 1 Sammanfattning

text: Ägaren till en prästbostad ska inte uttagsbeskattas för hyresupplåtelsen även om bostadsytan är större än 100 kvm så länge som erhållen hyra för bostaden motsvarar marknadsvärdet för 100 kvm.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Prästbostäder ägs av det registrerade trossamfundet Svenska kyrkan och dess självständiga organisatoriska delar. För närvarande finns omkring 500 tjänstebostäder för präster i Sverige

text: I skattelagstiftningen finns inga särskilda bestämmelser om värdering av bostadsförmån. Förmånen ska vid inkomsttaxeringen värderas till marknadsvärdet enligt allmänna värderingsregler.

text: Fråga har ställts om ägaren till en prästbostad ska uttagsbeskattas för hyresupplåtelse när hyran för bostaden motsvarar marknadsvärdet för 100 kvm och då prästbostaden har en bostadsyta som överstiger 100 kvm.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 22 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL avses med uttag ur näringsverksamhet att den skattskyldige överlåter en tillgång utan ersättning eller mot ersättning som understiger marknadsvärdet utan att detta är affärsmässigt motiverat. I 4 § samma kapitel anges att bestämmelserna om uttag av en tillgång tillämpas också på uttag av en tjänst om värdet av tjänsten är mer än ringa.

text: I Skatteverkets meddelande SKV M 2009:28 anges följande när det gäller värdering av bostadsförmåner för präster. "Det finns inga särskilda regler om värdering av bostadsförmån för präster, vilken dock av hävd begränsats till100 kvadratmeter . I fråga om bostadsförmån för präster har Skatteutskottet i sitt betänkande SkU 1997/98:4 s. 24 anfört följande: "Den begränsning till en boyta på 100 kvadratmetersom i praktiken tillämpats i fråga om präster får ses som praktisk lösning till följd av prästernas särskilda tjänsteförhållanden och prästgårdarnas allmänna beskaffenhet. Lösningen bör också ses mot bakgrunden att hyresvillkoren bestämts i särskild ordning med utgångspunkten att uppnå en marknadsmässig hyra för en normalbostad"."

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Skatteutskottets gjorda uttalande att förmånsvärdet för prästbostäder aldrig bör beräknas på en bostadsyta på mer än 100 kvm gäller fortfarande. Skatteverkets bedömning är att detta medför att de upplåtna prästbostäderna aldrig bör anses ha ett högre marknadsvärde än en normal bostadsyta på 100 kvm. Därmed får en prästbostad anses upplåten till det marknadsmässiga värdet om hyran utgör ersättning för 100 kvm trots att den faktiska bostadsytan är större.

text: Mot bakgrund av ovanstående är det Skatteverkets uppfattning att Svenska kyrkan och dess självständiga organisatoriska delar som ägare till prästbostäder inte ska uttagsbeskattas för hyresupplåtelse om erhållen hyra i det enskilda fallet motsvarar marknadsvärdet för 100 kvm. Ägaren bör då inte anses ha tillhandahållit någon hyrestjänst under marknadsvärdet till hyresgästen.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 488463-11/111

title: Dansk ratepension

text: Nytt: 2023-12-20

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-12-20, dnr.

text: Nytt: 2022-02-28

text: Ställningstagandet gäller svensk beskattning av utbetalning från dansk ratepension till en person bosatt i Sverige. Ställningstagandet gäller även svensk beskattning av arbetsgivarens inbetalning till anställdas ratepensioner.

text: Ställningstagandet berör inte löpande beskattning av avkastning i form av ränta, utdelning eller kapitalvinst på tillgångar i en rateopsparing i pensionsöjemed. Sådan avkastning beskattas som inkomst av kapital. Innehavaren av en ratepension i form av försäkring (rateforsikring i pensionsöjemed) kan vara skattskyldig till avkastningsskatt.

text: 1 Sammanfattning

text: ”Rateforsikring i pensionsöjemed”

text: Utbetald dansk ratepension i form av försäkring, ”rateforsikring i pensionsöjemed”, utgör skattepliktig inkomst i Sverige under förutsättning att det är fråga om en pensionsförsäkring enligt svensk rätt. Dansk skatt eller avgift som utgår på ratepension är avräkningsbar mot svensk skatt.

text: Avsättning till ratepension som är kapitalförsäkring och som görs av arbetsgivaren under anställningstiden är skattepliktig inkomst för arbetstagaren vid premieinbetalningstidpunkten men beskattas inte i Sverige enligt det nordiska skatteavtalet förutsatt att anställningsinkomsten som sådan beskattas i Danmark. Anställda ombord på luftfartyg och arbetstagare som uppfyller villkoren för att omfattas av gränsgångarregeln i skatteavtalet beskattas dock enligt skatteavtalet endast i Sverige.

text: Arbetsgivarens betalning av premie till en pensionsförsäkring är skattefri.

text: ”Rateopsparing i pensionsöjemed”

text: Utbetald dansk ratepension, ”rateopsparing i pensionsöjemed”, är undantagen från beskattning i Sverige oavsett om det rör sig om en privat- eller tjänstepensionslösning.

text: Arbetsgivarens inbetalning till arbetstagarens opsparelsekonto är en skattepliktig löneutbetalning men beskattas inte i Sverige enligt det nordiska skatteavtalet förutsatt att anställningsinkomsten som sådan beskattas i Danmark. De enda undantagen gäller anställda ombord på luftfartyg och arbetstagare som uppfyller villkoren för att omfattas av gränsgångarregeln i skatteavtalet. I dessa fall beskattas inkomsten enligt skatteavtalet endast i Sverige.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har ställts om beskattning i Sverige vid utbetald dansk ratepension som uppbärs av en i Sverige bosatt person som tidigare varit anställd i Danmark. Fråga har också ställts om beskattning i Sverige av de inbetalningar till ratepension som löpande görs av en dansk arbetsgivare och som inte beskattas i Danmark vid denna tidpunkt. Med dansk ratepension avses här ”rateforsikring i pensionsöjemed” enligt 1 kap. 89 §§ och ”rateopsparing i pensionsöjemed” enligt 1 kap. 11 A § loven om beskatningen af pensionsordninger m.v., PBL.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Vad som avses med ”pension” regleras i

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL. En försäkring är en pensionsförsäkring om den uppfyller ett antal villkor som är angivna i

text: 58 kap.

text: IL (

text: 58 kap. 2 §

text: IL). Bl.a. krävs att pensionsutbetalningar görs med samma eller stigande belopp under minst fem år och då tidigast från 55 års ålder. Inte heller får en pensionsförsäkring pantsättas eller belånas och endast i undantagsfall kan försäkringen överlåtas eller återköpas. Med kapitalförsäkring avses en livförsäkring som inte är en pensionsförsäkring. Skattereglerna för pensionsförsäkringar har EU-anpassats och tillämpas på avtal som ingåtts fr.o.m. den 2 februari 2007. En pensionsförsäkring kan numera vara meddelad i en försäkringsrörelse i en annan stat än Sverige men inom EES-området.

text: Även om samtliga villkor i

text: 58 kap.

text: IL inte är uppfyllda ska enligt

text: 58 kap. 5 §

text: IL en försäkring ändå anses som en pensionsförsäkring, om

text: den huvudsakligen avser ålders-, sjuk- eller efterlevandepension,

text: den har meddelats i en försäkringsrörelse som inte bedrivs från ett fast driftställe i Sverige,

text: den har tecknats när den försäkrade var bosatt utomlands, och

text: den försäkrade har fått avdrag, skattereduktion eller liknande skattelättnad för premierna i bosättningslandet.

text: Detta gäller även om arbetsgivaren betalat premier under den försäkrades bosättning eller förvärvsarbete utomlands utan att betalningen räknats som inkomst för den försäkrade vid beskattningen i det landet. Ett sådant förvärvsarbete ska vara den försäkrades huvudsakliga förvärvsverksamhet. Av paragrafen framgår vidare att Skatteverket i andra fall kan medge att en försäkring anses som en pensionsförsäkring om det finns särskilda skäl (dispens).

text: En livförsäkring som tecknats före 1997 i en försäkringsrörelse bedriven utanför Sverige kan bli att anse som en pensionsförsäkring först efter begäran från den skattskyldige med stöd av ikraftträdandebestämmelserna till lagen om ändring i den upphävda kommunalskattelagen (2 kap. 21 § ikraftträdande av

text: inkomstskattelagen (1999:1230)

text: , ILP).

text: En sådan försäkring som enligt

text: 58 kap. 5 §

text: IL anses som en pensionsförsäkring inte ska tas upp till den del den skattskyldige

text: inte fått göra avdrag för premier som har betalats för försäkringen, eller

text: förmånsbeskattats för försäkringen utan att ha fått göra ett motsvarande avdrag (

text: 11 kap. 43 §

text: IL).

text: Ersättningar som betalas ut på grund av kapitalförsäkring är skattefria (

text: 8 kap. 14 §

text: IL) medan belopp som faller ut på pensionsförsäkringar är skattepliktiga (11 kap. 1 § jämförd med 10 kap. 5 § punkt 4 IL).

text: Ratepension enligt dansk intern rätt

text: Dansk ratepension kan antingen upprättas som en försäkring hos t.ex. ett försäkringsbolag eller som en sparform (opsparelse) i ett finans- eller kreditinstitut. Den kan avse såväl privatpension som tjänstepension (avtalad mellan den anställde och dennes arbetsgivare) och omfattar rätt till ålders-, sjuk- och efterlevandepension. Pensionskapitalet betalas ut löpande under minst tio års tid och tidigast från det att den försäkrade/kontohavaren fyller 60 år (1 kap. 8 och 11 A §§ PBL). Ur en rateförsäkring betalas pension ut med samma belopp vid varje utbetalningstillfälle. Utbetalning pga. en rateopsparelse kan antingen göras med stigande eller ungefär samma belopp. Inbetalningar till ratepension är avdragsgilla i Danmark vid taxeringen inom vissa beloppsgränser (1 kap. 16 respektive 2 kap. 18 §§ PBL). Arbetsgivarens inbetalningar till ratepension medför inga beskattningskonsekvenser i Danmark för den anställde enligt den s.k. bortseelserätten (

text: 2 kap. 19 §

text: PBL).

text: Utbetalning av ratepension är skattepliktig inkomst i Danmark även för begränsat skattskyldiga personer. I samband med vissa förfoganden, bl.a. återköp, utgår en avgift på 60 % i stället för ett ordinärt uttag av skatt.

text: Av 1 kap. 10 § p. 2 PBL framgår att en rateförsäkring som tecknats som en tjänstepensionslösning ska ha arbetsgivaren som försäkringstagare, men arbetstagaren ska vara såväl försäkrad som ägare av försäkringen. I några speciellt uppräknade situationer kan den danske arbetsgivaren förbehålla sig viss rätt till försäkringen (

text: 1 kap. 17 §

text: PBL).

text: 4 Bedömning

text: 1. Ratepension i form av försäkring ”rateforsikring i pensionsöjemed”

text: 2. Ratepension i form av ” rateopsparing i pensionsöjemed”

text: 3. Avräkning av dansk avgift (afgift) på ratepension

text: 4. Skattemässig behandling av arbetsgivarens inbetalningar till pensionsordningen under den tid arbete utförs

text: Privat pensionslösning

text: Utbetalning från en pensionsförsäkring är skattepliktig i Sverige enligt 10 kap. 5 § första stycket p. 4 IL respektive

text: 11 kap. 1 §

text: IL om inte annat följer av

text: 11 kap. 43 §

text: IL. Om rateförsäkringen inte kan anses vara en pensionsförsäkring blir utbetalningen skattefri med hänvisning till

text: 8 kap. 14 §

text: IL.

text: Bestämmelserna om ratepension i form av försäkring finns i 1 kap. 89 §§ PBL och överensstämmer i många delar med de svenska bestämmelserna för vad som krävs för att en livförsäkring ska vara en pensionsförsäkring (

text: 58 kap.

text: IL). Bl.a. sägs att rateförsäkringen ska utbetalas med lika stora belopp under minst 10 år och att försäkringstagaren ska vara såväl försäkrad som ägare till försäkringen. Vissa skillnader finns dock. Enligt IL får inte en pensionsförsäkring pantsättas och belånas och endast undantagsvis överlåtas eller återköpas (58 kap. 17 och 18 §§ IL). Några sådana krav ställs inte i PBL gällande avtal om ratepension. Skatteverket gör dock bedömningen att förfogandet inte kan anses som helt fritt med beaktande av att en statlig avgift om 60 % av pensionskapitalet tas ut vid sådana förfoganden. Därutöver kan noteras att de danska villkoren för rateförsäkring naturligen inte omfattar krav på att försäkringsgivaren ska lämna kontrolluppgifter enligt lagen (

text: ) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, något som krävs för att en livförsäkring ska anses utgöra pensionsförsäkring i Sverige enligt

text: 58 kap. 2 §

text: IL. De svenska reglerna för pensionsförsäkringar tecknade utanför Sverige men inom EES-området ställer dessutom krav på att ett särskilt åtagande om att lämna kontrolluppgifter ska ha inkommit till Skatteverket (jfr

text: 58 kap.

text: 16a § IL), vilket inte görs i PBL.

text: Rateförsäkringen uppfyller således inte samtliga krav som uppställs på en pensionsförsäkring enligt svensk rätt med hänvisning till 58 kap. 2, 4, 6 och 816 b §§ IL, men bör enligt Skatteverkets uppfattning kunna anses huvudsakligen avse ålders-, sjuk eller efterlevandepension. En sådan försäkring kan bli att anse som en pensionsförsäkring med stöd av

text: 58 kap. 5 §

text: IL. Vad som bör avses med ”huvudsakligen avse ålders-, sjuk- eller efterlevandepension” redogörs för i ställningstagandet ”Utländsk försäkring som pensionsförsäkring”, dnr

text: 131 318472-06/111

text: . Bedömningen av pensionsändamålet ska ske mot bakgrund av de svenska kvalitativa reglerna i

text: 58 kap.

text: IL. Kravet på periodiska utbetalningar under en viss tidsperiod är av avgörande betydelse pensioneringssyftet. Det bör vara möjligt att under vissa omständigheter ta ut ett visst belopp som ett engångsbelopp och resten som löpande pension utan att försäkringen förlorar sin karaktär av pensionsförsäkring förutsatt att engångsbeloppet står i rimlig proportion till de periodiskt utfallande beloppen. Det bör även vara möjligt att ta ut pensionsbelopp något före 55 år, men en större avvikelse från denna åldersgräns kan inte accepteras då pensionsändamålet kan ifrågasättas i ett sådant fall. När det gäller förfoganderätten (återköp m.m.) bör vissa avvikelser från svenska krav kunna accepteras.

text: Försäkringen kan därför trots allt bli att anse som en pensionsförsäkring men då krävs också enligt

text: 58 kap. 5 § första stycket

text: IL att den tecknats medan den försäkrade var bosatt utomlands och att denne fått avdrag för premierna i bosättningslandet. Har försäkringstagaren/den försäkrade varit bosatt i Sverige vid tecknandet är det i stället fråga om en kapitalförsäkring.

text: Det kan tilläggas att en rateförsäkring som har tecknats före 1997 kan bli att anse som en pensionsförsäkring först efter begäran från den skattskyldige (

text: 2 kap. 21 §

text: ILP).

text: Tjänstepensionslösning

text: Utbetalning från en rateförsäkring som anses vara en tjänstepensionsförsäkring utgör pension enligt 10 kap. 5 § första stycket p. 4 IL och därmed föreligger skattskyldighet i Sverige enligt

text: 11 kap. 1 §

text: IL om inte

text: 11 kap. 43 §

text: IL föranleder någon annan bedömning. Har utbetalning skett från en rateförsäkring som enligt svensk rätt klassificerats som en kapitalförsäkring är denna skattefri med hänvisning till

text: 8 kap. 14 §

text: IL.

text: Har försäkringen tecknats före 1997 och inte behandlats som en pensionsförsäkring enligt

text: 2 kap. 21 §

text: ILP är det fråga om en skattefri utbetalning från en kapitalförsäkring.

text: Arbetsgivarens inbetalning till en kapitalförsäkring ägd av arbetstagaren, som den danska rateförsäkringen, anses utgöra lön (

text: 11 kap. 1 §

text: IL) och beskattas vid den tidpunkt avsättning sker (

text: 10 kap. 8 §

text: IL). Arbetsgivarens inbetalning till en pensionsförsäkring är däremot skattefri för den anställde (

text: 11 kap. 6 §

text: IL).

text: Villkoren för en rateförsäkring innebär som nämns ovan under ”privat pensionslösning” ovan att försäkringen bedöms huvudsakligen avse ålders-, sjuk- eller efterlevandepension. När rateförsäkringen tecknats efter avtal mellan arbetsgivare och en anställd krävs för att denna ska anses vara en pensionsförsäkring enligt

text: 58 kap. 5 § andra stycket

text: IL att arbetsgivaren betalat premier under den försäkrades bosättning eller förvärvsarbete i Danmark utan att betalningen räknats som inkomst för den försäkrade vid beskattningen i Danmark. Ett sådant förvärvsarbete ska vara den försäkrades huvudsakliga förvärvsverksamhet.

text: De flesta rateförsäkringar som tecknats utifrån avtal mellan dansk arbetsgivare och person anställd i Danmark torde anses vara pensionsförsäkring enligt

text: 58 kap. 5 § andra stycket

text: IL eftersom arbetsgivaren betalat premier under den anställdes förvärvsarbete i Danmark utan att betalningen räknats som inkomst i Danmark. Att premieinbetalningar inte betraktas som inkomst i Danmark följer av den s.k. bortseelsereten (

text: 2 kap. 19 §

text: PBL).

text: En rateförsäkring som tecknats som en tjänstepensionslösning ska ha arbetsgivaren som försäkringstagare, men arbetstagaren ska vara såväl försäkrad som ägare av försäkringen (1 kap. 10 § p. 2 PBL) med de inskränkningar som följer av

text: 1 kap. 17 §

text: PBL Den anställde är ägare till försäkringen och alltså inte förmånstagare (jfr bl.a.

text: 1 kap. 4 §

text: PBL). Arbetsgivaren i Danmark kan dock i vissa speciellt uppräknade situationer förbehålla sig rätten till avkastningen på försäkringen. Detta gäller t.ex. om den anställde slutar sin anställning före 30 års ålder under vissa angivna förhållanden. I ett sådant fall tillfaller värdet av försäkringen arbetsgivaren (1 kap. 17 § punkt 2 PBL). En rateförsäkring som tecknats av en arbetsgivare på en anställds liv och som uppfyller de krav som ställs på en pensionsförsäkring i

text: 58 kap. 5 §

text: IL får bedömas vara en arbetstagarägd tjänstepensionsförsäkring (jfr

text: 58 kap. 7 §

text: IL) trots de inskränkningar som finns i

text: 17 §

text: PBL. Det ska tilläggas att inbetalning av premien görs av arbetsgivaren efter det att den anställde erlagt 1/3 av premien genom ett bruttolöneavstående. Skatteverket har i ett tidigare ställningstagande, ”Bruttolöneavdrag vid premiebetalning på utländsk pensionsförsäkring", dnr

text: 131 287635-07/111

text: , ansett att detta får bedömas som om arbetsgivaren åtagit sig att betala samtliga premier vilket är en förutsättning för att det ska vara fråga om en tjänstepensionsförsäkring.

text: 2. Ratepension i form av ”rateopsparing i pensionsöjemed”

text: Privat pensionslösning

text: Opsparelsen är till sin karaktär att betrakta som pensionsliknande men då utbetalningen inte ryms inom definitionen av pension i

text: 10 kap. 5 §

text: IL är den undantagen från beskattning i Sverige.

text: Den danska opsparelsen som privat pensionslösning är närmast att jämställa med ett eget banksparande. Ratepension i form av opsparing har likheter med det individuella pensionssparandet i Sverige enligt lagen (

text: ) om individuellt pensionssparande, IPSL. Fråga är om en rateopsparelse är att betrakta som en utländsk motsvarighet till det individuella pensionssparandet, IPS, och att därmed de svenska skattereglerna för utbetalning från sparandet skulle vara tillämpliga? Enligt Skatteverkets uppfattning är så inte förhållandet.

text: Inkomstskattelagen

text: har inte ändrats vad gäller vilka pensionssparinstitut som inbetalning kan göras till med skattemässig avdragsrätt, vilket innebär att bestämmelserna enbart tar sikte på sparande i pensionssparinstitut som bedriver verksamhet i Sverige (

text: och

text: 4 §§

text: IPSL). Därutöver kan tilläggas att begränsningarna i förfogandet enligt IPSL är betydligt mer omfattande än de för ratepension. Placeringsmöjligheterna för opsparelsen är dessutom vidare än den enligt IPSL, jfr

text: 1 kap. 12 §

text: PBL.

text: Tjänstepensionslösning

text: Opsparelsen kan inte anses vara en motsvarighet till det svenska individuella pensionssparandet och därför kan inte heller de svenska skattereglerna gällande IPS tillämpas. Trots att utbetalningen i Danmark är att betrakta som pension är den undantagen från beskattning i Sverige eftersom den inte ryms inom definitionen av pension i

text: 10 kap. 5 §

text: IL. Den är inte heller skattepliktig på annan grund.

text: Arbetsgivarens inbetalning på arbetstagarens opsparelskonto är enligt svensk rätt att jämställa med en löneutbetalning då den anställde genom sitt ägande får anses ha kunnat disponera över pensionsmedlen i den mening som avses i

text: 10 kap. 8 §

text: IL. Trots den s.k. bortseelseretten i Danmark är inkomsten ändå undantagen från beskattning i Sverige, se vidare under rubriken ”Skattemässig behandling av arbetsgivarens inbetalningar till pensionsordningen under den tid arbete utförs”. Det enda undantaget gäller för anställda ombord på luftfartyg och s.k. gränsgångare.

text: Även inom ramen för ratepension kan arbetsgivaren alltså komma överens med den anställde att betala in pensionsmedel till en opsparelse för den anställdes räkning. Arbetsgivaren gör inbetalningarna men kontohavare (ägare) är den anställde - med de inskränkningar som kan finnas i

text: 17 §

text: PBL och som redogjorts för under ”Bedömning”, p. 1 Tjänstepensionslösning. Att den anställde är kontohavare och ägare till pensionsmedlen torde medföra att man inte kan hävda att utbetalningarna från opsparelsekontot är att betrakta som direktpension (

text: 10 kap. 5 § första stycket tredje punkten

text: IL).

text: Det är således närmast fråga om ett sparande på den anställdes eget sparkonto, som i sig har vissa likheter med sparandet enligt IPSL. Skillnader finns dock – se ovan under privat pensionslösning.

text: Avgift på ratepension behandlas som en skatt i avräkningslagens mening eftersom någon direkt motprestation inte utgår. Avräkning för dansk avgift som utgår när ratepension betalas ut bl.a. i strid med de grundläggande villkoren om utbetalningstid för pensionsordningen kan därför ske mot svensk inkomstskatt.

text: Utbetalning av ratepension är skattepliktig inkomst i Danmark även för begränsat skattskyldiga personer. Inkomstskatten är avräkningsbar mot svensk skatt. I samband med vissa förfoganden, bl.a. återköp, utgår dock en avgift på 60 % i stället för ett ordinärt uttag av skatt. Fråga är om även avgiften kan avräknas mot svensk skatt.

text: Frågan om vad som är en skatt eller avgift togs upp i förarbetena till

text: regeringsformen

text: , RF,

text: prop. 1973:90

text: . På s. 213 uttalas att en ”skatt kan karaktäriseras som ett tvångsbidrag till det allmänna utan direkt motprestation. Med avgift förstås vanligen en penningprestation som betalas för en specificerad motprestation från det allmänna.” Vidare anges ”Enligt min mening har man i allmänhet att göra med en avgift i RF:s bemärkelse endast om ett specificerat vederlag utgår för den erlagda penningprestationen.” Det saknar betydelse pålagan betecknas utomlands.

text: I Danmark står arbetsgivaren för 2/3 av inbetalningarna till kapital- och ratepension i anställningsförhållanden – resterande 1/3 betalas in genom den anställdes bruttolöneavdrag. Detta anses som en skattefri förmån i Danmark enligt den s.k. bortseelseretten. I Sverige är avsättningar som arbetsgivaren gör till en pensionsförsäkring inte skattepliktiga för den anställde (

text: 11 kap. 6 §

text: IL). Avsättningar till en kapitalförsäkring utgör däremot skattepliktig ersättning i Sverige om den anställde äger försäkringen eller är förmånstagare till densamma (jfr

text: RÅ 2000 ref. 28

text: De avsättningar arbetsgivaren gör till ratepension och som är skattepliktiga enligt IL torde bara undantagsvis vara undantagna från beskattning i hemviststaten Sverige enligt bilaga 4, artikel 2 i det nordiska avtalet när en person bosatt i Danmark bosätter sig i Sverige men fortsätter att arbeta i Danmark och tillhöra den danska pensionsordningen. Samma sak gäller när en i Sverige bosatt person tar anställning i Danmark och omfattas av dansk pensionsordning.

text: Även om avsättningar som görs till en kapitalförsäkring som ägs av den anställde inte beskattas i Danmark p.g.a. bortseelseretten och pensionsavsättningarna inte heller omfattas av undantaget från skatteplikt i arbetslandet i bilaga 4 övergår dock inte beskattningsrätten till denna del av inkomsten till Sverige enligt den s.k. subject to tax regeln i artikel 26 punkt 2 i skatteavtalet. Hur inkomst av anställning ska bestämmas anges inte i skatteavtalen. Källstaten har därför att tillämpa sin interna rätt för att fastställa inkomstens storlek. Subject to tax regeln får ses om en undantagsregel för den skull hela eller delar av inkomsten inte beskattas i arbetslandet pga. intern rätt. Vad som åsyftas är inkomsten av anställningen som sådant och inte hur denna beloppsmässigt bestäms. Skrivningen i det nordiska avtalet har sin bakgrund i vad som sägs i kommentaren till modellavtalet om att en subject to tax regel kan införas av staterna för att inkomster inte ska bli helt skattefria då beskattningsrätten till en inkomst tillagts en avtalsslutande stat men denna inte kan beskatta inkomsten pga. intern rätt, jfr punkt 35 i kommentaren till artikel 23 i modellavtalet. Syftet har aldrig varit att bestämmelsen ska tillämpas vid skillnader i fastställandet av den skattepliktiga inkomsten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 491652-13/111

title: Flytt av byggnad mellan privatbostadsfastigheter

text: 1 Sammanfattning

text: Vid flytt av byggnad från fastighet A till fastighet B ska anskaffningsutgifter och förbättringsutgifter för byggnaden överföras till fastighet B. Det överförda beloppet får inte överstiga det marknadsvärde byggnaden har då den tillförs fastighet B. Marknadsvärdet motsvaras här av det pris fastighetsägaren hade fått betala för byggnaden om den hade köpts av någon annan. Bedömningen om en utgift för reparation eller underhåll är förbättrande ska göras som om byggnaden hade varit på samma fastighet hela tiden.

text: Skillnaden (restposten) mellan anskaffningsutgifter och förbättringsutgifter för byggnaden före flytten och de anskaffningsutgifter och förbättringsutgifter som får tas med till fastighet B, ska dras av i kapitalvinstberäkningen för fastighet A. Utgifter för förbättrande reparation och underhåll får inte ingå i restposten för fastighet A.

text: 2 Frågeställning

text: En fastighet (mark) säljs. Den har tidigare varit bebyggd men byggnaden har flyttats till en annan fastighet som hör till samme ägare. Hur ska kapitalvinsten för marken beräknas? Hur ska vinsten beräknas när fastigheten som byggnaden har flyttats till säljs? Frågan är således i vilken fastighets kapitalvinstberäkning utgifterna för byggnaden ska dras av. Om utgifterna ska fördelas mellan fastigheterna är frågan hur denna fördelning ska ske.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Kapitalvinsten ska beräknas som skillnaden mellan ersättningen för den avyttrade tillgången och omkostnadsbeloppet,

text: 44 kap. 13 § inkomstskattelagen

text: (IL).

text: Med omkostnadsbeloppet avses anskaffningsutgifter ökade med förbättringsutgifter,

text: 44 kap. 14 §

text: IL. Vad som avses med förbättringsutgifter för fastigheter regleras i 45 kap. 11-15 §§ IL. Det framgår inte av dessa paragrafer hur omkostnadsbeloppet för en fastighet ska beräknas när en byggnad har flyttats från denna fastighet till en annan fastighet som ägs av samme ägare.

text: I RK 81 1:16 fick både utgiften för att anskaffa en byggnad, som därefter revs, och utgiften för att bygga en ny byggnad, ingå i omkostnadsbeloppet. I

text: RÅ 1986 ref. 59

text: medgavs endast avdrag för anskaffningsutgiften till den del den i rättsfallet aktuella obligationen motsvarade en tillgång som liknade den som hade sålts.

text: Kammarrätten i Sundsvall meddelade dom den 28 april 2006 med mål nr 2489-05. Rätten fann att ett bubbelbadkar, som tillförts en bostadsrättslägenhet, fick dras av som en förbättringskostnad vid kapitalvinstberäkningen för bostadsrätten. Detta trots att badkaret hade köpts året innan bostadsrätten förvärvades. Utgifterna för badkaret var förbättringsutgifter till den del de inte översteg marknadsvärdet på badkaret när detta installerades i bostadsrätten. Domen är inte överklagad och har vunnit laga kraft.

text: Kammarrätten i Göteborg har i två domar meddelade 1996-06-20 och 2001-04-20 med mål nr 4555-1994 respektive mål nr 4196-1999 funnit att avdragsrätt för utgifter hänförliga till byggnaden var beroende av om byggnaden fick anses ingå i köpet eller inte.

text: Enligt Peter Melz beräknas inte kapitalvinsten isolerat från den löpande beskattningen som har skett under innehavet av tillgången. Det är av betydelse vilken slags utgift det är och hur utgiften har behandlats tidigare i beskattningen. Om utgiften är en anskaffningsutgift eller en förbättringsutgift och den inte har dragits av tidigare ska den dras av i kapitalvinstberäkningen. Den ska dras av även om försäljningsintäkten inte har blivit större. En kontinuitet i beskattningen av tillgången upprätthålls därför och realisationsvinstberäkningen kan sägas ha en restpostfunktion. (Sid. 96 ff. i Melz avhandling Kapitalvinstbeskattningens problem.)

text: Melz fortsätter: ”Som investeringar i fastigheten behandlas utgifter som avser anskaffningar av tillgångar som ingår i det skatterättsliga fastighetsbegreppet och den aktuella resultatberäkningsenheten. Någon bedömning av om investeringen har medfört en värdeökning som består och påverkar den aktuella resultatberäkningsenheten företas inte direkt. Däremot beaktas om investeringen under innehavstiden kostnadsförts vid den löpande beskattningen, blivit investeringsutgift i en annan förvärvskälla eller förbrukats som en icke avdragsgill personlig levnadskostnad. Till den delen så inte har skett kostnadsförs investeringsutgifterna vid realisationsvinstberäkningen.”

text: Stig von Bahr har berört frågan i en artikel i SkatteNytt nr 11 1988, där han räknar upp en del problem som kan uppkomma till följd av att den sålda egendomen har förändrat identitet under innehavstiden. Vad händer t.ex. om en byggnad flyttas till en annan fastighet som ägaren disponerar? Är kapitalförlusten, som uppstår när fastigheten (marken) säljs kort därefter, avdragsgill? Rättsläget är oklart och von Bahr anser att praxis har en viktig uppgift att fylla. Han avslutar artikeln med att hävda att kapitalvinstberäkningar bör så långt det är möjligt baseras på verkliga förhållanden. När artikeln skrevs fanns det inte någon regel motsvarande den i

text: 44 kap. 23 §

text: IL, som angav att endast verkliga kapitalförluster ska anses som kapitalförluster.

text: 4 Bedömning

text: Skatteverket har i sin bedömning vägt samman följande utgångspunkter när det gäller kapitalvinstberäkningar för fastigheter.

text: Kapitalvinstberäkningen har en restpostfunktion, se t.ex. RK 81 1:16. Det innebär att om en förbättringsutgift lagts ned i en fastighet så ska denna utgift dras av i kapitalvinstberäkningen för fastigheten, om utgiften inte kostnadsförts vid den löpande beskattningen, förbrukats som en personlig levnadskostnad eller på annat sätt kommit att nu eller i framtiden bli avdragsgill någon annanstans. Melz benämner det sistnämnda som ”blivit investeringsutgift i en annan förvärvskälla”. Enligt Skatteverket bör samma sak gälla till den del en utgift blivit förbättringsutgift för en annan egendom, en annan beräkningsenhet.

text: När det gäller ny-, till- eller ombyggnationer beaktas inte slitage och därmed är utgångspunkten att sådan förbättring inte förbrukas som en personlig levnadskostnad.

text: Kapitalvinstberäkningar bör, så långt det är möjligt, baseras på verkliga förhållanden, se t.ex.

text: RÅ 1986 ref. 59

text: En byggnad flyttas från fastighet A till fastighet B. Enligt Skatteverket framstår det som mest korrekt att anskaffnings- och förbättringsutgifterna för denna byggnad också överförs från fastighet A till fastighet B. Detta för att kapitalvinstberäkningarna ska bli mer baserade på verkliga förhållanden.

text: Den del av utgifterna som hör till byggnaden, och som också kan ses som en förbättringsutgift för fastighet B, ska överföras. Utgifter som överstiger byggnadens marknadsvärde får inte överföras. Enligt Skatteverket bör marknadsvärdet kunna beräknas till det pris som ägaren hade fått betala för byggnaden om han hade köpt den av någon annan. Det bör vara samma pris som det han hade fått om han hade lösgjort byggnaden och sålt denna till någon annan. Om inte annat visas bör man kunna utgå från att marknadsvärdet för en byggnad som flyttas inte understiger byggnadens anskaffnings- och förbättringsutgifter.

text: Till den del en avdragsgill utgift för byggnaden inte kan överföras till fastighet B, pga. att marknadsvärdet understiger ägarens utgifter för byggnaden, ska den istället dras av vid kapitalvinstberäkningen för fastighet A. Detta med tanke på kapitalvinstberäkningens restpostkaraktär, se RK 81 1:16. Förbättrande reparationer ska inte tas med vid beräkningen av de förbättringsutgifter, som kan ses som en restpost. Sådana utgifter kan inte göra att fastighet A befinner sig i ett bättre skick vid avyttringen än vid förvärvet, efter det att byggnaden har flyttats till en annan fastighet. Däremot kan det bli aktuellt med avdrag för sådana utgifter vid beräkning av kapitalvinst för fastighet B. Bedömning av om en utgift för reparation eller underhåll av byggnaden är förbättrande ska göras som om byggnaden har funnits på samma fastighet hela innehavstiden.

text: Exempel

text: Sven äger två privatbostadsfastigheter. Fastighet A köpte han för 1 000 tkr. Anskaffningsutgiften för byggnaden kan beräknas till 750 tkr (1 000 x 600/800), eftersom fastighetens taxeringsvärde vid förvärvet var 800 tkr, varav byggnadsvärde 600. Sven har efter förvärvet gjort en ombyggnad för 50 tkr. Det belopp som ska jämföras med byggnadens marknadsvärde kan därmed beräknas till 800 tkr (750 tkr + 50 tkr). Sven flyttar byggnaden på fastighet A till sin andra fastighet B. Byggnadens marknadsvärde bedöms vid flytten vara högst 700 tkr.

text: Det lägsta av byggnadens jämförelsebelopp (800 tkr), och dess marknadsvärde (700 tkr), ska överföras från fastighet A till fastighet B. I det här fallet ska alltså fastighet A:s omkostnadsbelopp minskas med 700 tkr och samma belopp blir en förbättringsutgift för fastighet B. De utgifter från tiden innan flytten som kan ingå i en kapitalvinstberäkning för fastighet A är därmed 350 tkr (1 000 + 50 – 700).

text: Året innan flytten reparerade Sven badrummet för sammanlagt 100 tkr. Utgifter för reparation och underhåll följer med byggnaden och kan eventuellt beaktas som en förbättringsutgift när Sven säljer fastighet B.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 49293-07/111

title: Uthyrning av serveringspersonal till fartyg för yrkesmässig sjöfart

text: Nytt: 2017-12-21

text: Detta ställningstagande har upphört att gälla och ersätts av ställningstagandet Fartyg som går på öppna havet, mervärdesskatt, med dnr.

text: 202 482304-17/111

text: Ett företag har ställt frågan i vad mån uthyrning av serveringspersonal till fartyg för yrkesmässig sjöfart omfattas av undantaget från skatteplikt i

text: 3 kap. 21 § första stycket 4 mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML.

text: Skatteverkets huvudkontor har med anledning av frågan lämnat följande brevsvar.

text: Av

text: 3 kap. 21 § första stycket 4

text: ML framgår att undantaget omfattar tjänster såsom ombyggnad, reparation, underhåll, befraktning och uthyrning som avser skepp för yrkesmässig sjöfart.

text: I en skrivelse 2000-02-07, dnr

text: , har dåvarande Riksskatteverket gjort bedömningen att uthyrning av arbetskraft till fartyg omfattas undantaget från skatteplikt under förutsättning att det är fråga om arbetskraft som nödvändig för skeppets behov eller framförande för skeppslastens behov. Denna bedömning har skett mot bakgrund av artikel 15.8 i rådets sjätte direktiv (

text: ). Motsvarande bestämmelse finns från och med 1 januari 2007 i

text: artikel 148 d i rådets direktiv 2006/112/EG

text: (mervärdesskattedirektivet). Av bestämmelsen framgår att tjänster för täcka direkta behov havsgående fartyg undantas från skatteplikt. I skrivelsen hänvisas även till EG-domstolens förhandsavgörande i 168/84, Berkholz, i vilket domstolen bedömde att tjänster för att täcka direkta behov för havsgående fartyg är tjänster som är nödvändiga för fartygens drift och har samband med sjöfartens behov, se punkt 21 i domen.

text: Uthyrning av personal som ur sjösäkerhetssynpunkt är nödvändig ombord på ett fartyg får anses vara en tjänst som täcker direkta behov för fartyget ifråga. Det innebär att uthyrning av serveringspersonal kan omfattas av undantaget från skatteplikt till den del det är fråga om personal som ingår i sådan säkerhetsbesättning som avses i

text: fartygssäkerhetslagen (2003:364)

text: och som är ett villkor för att fartyget ska få framföras. Uthyrning av serveringspersonal som inte ingår i säkerhetsbesättningen ombord kan däremot inte anses täcka direkta behov för fartyget även om de i en nödsituation skulle ha en viss säkerhetsfunktion att fylla, t.ex. genom att visa vägen till nödutgångar eller genom att dela ut flytvästar.

text: Ett företag som hyr ut arbetskraft till fartyg måste kunna styrka att förutsättningarna för tillämpa undantaget från skatteplikt i

text: 3 kap. 21 §

text: ML är uppfyllt, dvs. att arbetskraften täcker direkta behov för fartyget eller lasten. Vid uthyrning av serveringspersonal kan det ske genom att företaget har dokumentation som visar att det är fråga om sådan personal som ingår i säkerhetsbesättningen enligt bestämmelserna i

text: fartygssäkerhetslagen

text: I det fall uthyrning av serveringspersonal sker till fartyg i utrikes trafik är

text: 5 kap. 1 § tredje stycket

text: ML tillämpligt eftersom tjänsten får anses utförd ombord på fartyget, se Skatteverkets skrivelse 2005-06-21, Omsättningsland för tjänster på fartyg i utrikes trafik, dnr

text: 130 318867-05/111


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 493838-16/111

nyckelord:
Bokföring & redovisning
Inkomstskatt

title: Beskattning av elcertifikat

text: 1 Sammanfattning

text: För sådan skattskyldig som enligt

text: 17 kap. 22 a § 1 inkomstskattelagen

text: har rätt att bli tilldelad elcertifikat ska beskattning av elcertifikat ske enligt de särskilda skattebestämmelserna för elcertifikat i

text: 17 kap.

text: och

text: 29 kap.

text: inkomstskattelagen

text: . Beskattning sker när elcertifikaten avyttras eller om lagret värderas till nettoförsäljningsvärdet. Detta innebär att beskattning inte ska ske av en redovisad upplupen intäkt avseende intjänade men inte tilldelade elcertifikat.

text: 2 Frågeställning

text: Ett företag producerar el som berättigar till elcertifikat. Tilldelningen av elcertifikat sker efter det att elen har producerats. Företaget redovisar därför intjänade, men ännu inte erhållna, elcertifikat som en upplupen intäkt. Fråga har uppkommit hur en sådan upplupen intäkt, som finns vid räkenskapsårets utgång, ska behandlas vid beskattningen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Allmänt om elcertifikat

text: Lagen (

text: ) om elcertifikat infördes år 2003. Lagen blev senare omarbetad och en ny lag infördes år 2011, lag (

text: ) om elcertifikat. Syftet var att främja produktion av el med användandet av förnybara energikällor. Detta skulle uppnås genom att den som producerar förnybar el tilldelas s.k. elcertifikat av staten utan att någon ersättning behöver lämnas. För att skapa efterfrågan på elcertifikaten har elanvändare (normalt elleverantören) ålagts en plikt att varje kalenderår till staten ge in ett visst antal certifikat i förhållande till den el som har förbrukats, s.k. kvotplikt. Den som inte fullgör sin kvotplikt får betala en sanktionsavgift, som ska vara högre än kostnaden för att förvärva elcertifikat. Det uppkommer därmed en efterfrågan och en marknad för elcertifikat, där de som producerar förnybar el kan sälja tilldelade elcertifikat.

text: Elcertifikaten har inte något nominellt värde och existerar inte i fysisk form, utan innehavet av certifikat noteras i ett register hos Energimyndigheten.

text: 3.2 Redovisning

text: Redovisning av statliga stöd i form av elcertifikat kan skilja sig åt beroende på vilken redovisningsnormgivning ett företag tillämpar. Det kan också vara skillnad mellan koncernredovisningen och redovisning i juridisk person. Det är dock inte meningsfullt att i detta ställningstagande redogöra för olika redovisningsalternativ, eftersom det finns särskilda skatteregler som ska tillämpas vid besvarandet av den här aktuella frågeställningen.

text: 3.3 Beskattning

text: Resultatet av näringsverksamhet ska enligt

text: 14 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. Inkomster ska tas upp som intäkt och utgifter dras av som kostnad det beskattningsår som de hänför sig till enligt god redovisningssed, om inte något annat är särskilt föreskrivet i lag. När det gäller beskattning av elcertifikat finns det särskilda regler i

text: inkomstskattelagens

text: 17 kap.

text: Lager och pågående arbeten samt

text: 29 kap.

text: Näringsbidrag.

text: Enligt

text: 17 kap. 22 a §

text: IL ska elcertifikat behandlas som lagertillgångar om den skattskyldige innehar en sådan anläggning som berättigar att bli tilldelad elcertifikat enligt

text: 2 kap.

text: lagen (

text: ) om elcertifikat, eller i näringsverksamhet är kvotpliktig enligt

text: 4 kap.

text: i samma lag. Av författningskommentaren till

text: 17 kap. 22 a §

text: IL,

text: prop. 2002/03:40, s. 199

text: , framgår det att den skattemässiga behandlingen är frikopplad från redovisningen.

text: Av

text: 17 kap. 22 d §

text: IL framgår att sådana skattskyldiga som avses i 22 a § och företag som ingår i samma intressegemenskap som en sådan skattskyldig ska ta upp lager av elcertifikat till nettoförsäljningsvärdet. Lagret får dock tas upp till anskaffningsvärdet om samtliga företag i intressegemenskapen tar upp sina respektive lager av sådana tillgångar till anskaffningsvärdet. Vad som avses med företag i intressegemenskap framgår av 22 c §.

text: Av

text: 29 kap. 2 §

text: IL framgår att till näringsbidrag räknas stöd som lämnas i form av elcertifikat till sådana skattskyldiga som avses i

text: 17 kap. 22 a § 1

text: IL.

text: Om ett näringsbidrag används för att anskaffa lagertillgångar, ska den del av lagret för vilken utgiften täcks av bidraget inte räknas med när tillgångarna värderas (

text: 29 kap. 7 §

text: IL). Av

text: prop. 2002/03:40, s. 61

text: , och av

text: prop. 2004/05:33, s. 12

text: , framgår att om bidraget motsvarar värdet av hela lagertillgången, eller om bidraget ges i form av en lagertillgång, ska tillgången tas upp till noll. Tilldelningen av elcertifikat kommer således inte att utlösa någon beskattning.

text: 4 Bedömning

text: För sådan skattskyldig som avses i

text: 17 kap. 22 a § 1

text: IL, är det Skatteverkets uppfattning, att beskattning av elcertifikat ska ske enligt de särskilda skattereglerna i IL som finns i 17 kap. om lagertillgångar och i 29 kap. om näringsbidrag.

text: Enligt bestämmelserna i

text: 17 kap. 22 d §

text: IL ska lager av elcertifikat värderas antingen till nettoförsäljningsvärdet eller till anskaffningsvärdet. Samtliga företag som ingår i en intressegemenskap ska dock tillämpa samma metod vid lagervärderingen.

text: Bestämmelserna i

text: 29 kap. 7 §

text: IL innebär att tilldelningen av elcertifikat inte utlöser någon beskattning eftersom elcertifikaten anses anskaffade för noll kronor. Beskattning sker i stället när elcertifikaten avyttras eller om lagret av elcertifikat tas upp till nettoförsäljningsvärdet.

text: De skatterättsliga reglerna är frikopplade från redovisningen, vilket innebär att beskattning inte ska ske av en redovisad upplupen intäkt avseende intjänade men inte tilldelade elcertifikat.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 494252-13/111

title: Studerande med tillfälliga arbeten

text: 1 Sammanfattning

text: Avdrag för ökade levnadskostnader ska medges studerande som tagit tillfällig anställning på sin före detta hemort och under anställningstiden varit bosatta i föräldrarnas eller någon annan anhörigs hem enligt samma regler som gäller för andra skattskyldiga. En förutsättning för avdragsrätt är att en bostad behållits på studieorten.

text: 2 Frågeställning

text: Det förekommer ofta att ungdomar som studerar på en ort tar feriejobb på sin gamla hemort. Det är därvid naturligt att de under tiden de arbetar på hemorten bor hos föräldrar eller släktingar och vänner. Detta inte minst mot bakgrund av att de på så sätt kan reducera sina levnadskostnader genom möjligheten till billigt boende.

text: Frågan är vilken bevisbörda som åligger ungdomarna när de yrkar avdrag för ökade levnadskostnader i samband med tillfällig anställning under den tid de bor hos föräldrar, släktingar eller vänner. Är bevisbördan annorlunda när det gäller avdrag för kost och småutgifter än för avdraget för logi?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Aktuella lagrum

text: Av

text: 12 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL framgår att ökade levnadskostnader ska dras av om den skattskyldige har sitt arbete på annan ort än den där han har sin bostad. Sådant avdrag medges enligt nämnda lagrum bl.a. om arbetet avser endast en kortare tid.

text: Av

text: 12 kap. 21 §

text: IL framgår att ökade utgifter för logi ska dras av med ett belopp som motsvarar den faktiska utgiften. Vid tillfälligt arbete på annan ort gäller dock bestämmelsen i 13 §, om logiutgiften inte kan visas.

text: I

text: 12 kap. 13 §

text: IL anges att om den skattskyldige inte kan visa vilken utgift för logi han har haft ska avdrag medges med ett halvt maximibelopp per natt.

text: Av

text: 12 kap. 20 §

text: IL andra stycket framgår att ökade levnadskostnader enligt 18 och 19 §§ i form av ökade utgifter för måltider och småutgifter på arbetsorten får dras av bara för den första månaden av vistelsen på arbetsorten.

text: 3.2 Förarbetsuttalande

text: I

text: prop. 1998/99:83 s. 24

text: anges följande:

text: ”Grunden för avdragsrätt är ju att övernattning skett på arbetsorten. Redan detta förhållande måste rimligen anses vara tillräckligt för att anse det som sannolikt att kostnader för logi har uppkommit. En annan sak är att den skattskyldige måste fullgöra sin bevisbörda i fråga om att han eller hon övernattat på arbetsorten.”

text: 3.3 Rättspraxis

text: I

text: RÅ 1998 ref. 39

text: medgav Högsta Förvaltningsdomstolen avdrag för kostnader för hyra på den tillfälliga arbetsorten eftersom utgifterna för hyran utgjorde en ökning av levnadskostnaderna i förhållande till det kostnadsfria boendet i föräldrahemmet.

text: 4 Bedömning

text: Av förarbetsuttalandena framgår att den skattskyldige redan genom att ha tagit en anställning som kräver övernattning på arbetsorten får presumeras ha ökade levnadskostnader. Uttalandena i förarbetena stämmer för övrigt med Riksskatteverkets remissvar (

text: prop.1998/99:83 s. 23

text: ) där det anges att det inte kan anses meningsfullt att ställa upp krav på bevisning ”eftersom minsta lilla merkostnad medför att avdrag skall medges enligt schablon”.

text: Varken lagtext eller förarbeten ger stöd för att behandla feriearbetande ungdomar på annat sätt än andra skattskyldiga som yrkar avdrag för ökade levnadskostnader i samband med tillfällig anställning.

text: Den omständigheten att den skattskyldige bor i föräldrahemmet eller hos släktingar eller vänner utgör således inget skäl att vägra schablonavdrag om förutsättningar för avdragsrätt enligt

text: 12 kap. 18 §

text: IL kan anses uppfyllda. Det bör i detta sammanhang påpekas att en av förutsättningarna för avdrag är att den skattskyldige verkligen är bosatt på studieorten och disponerar en bostad där även under den tid det tillfälliga arbetet pågår på den andra orten.

text: Avdrag för utgifter för logi medges enligt huvudregeln i

text: 12 kap. 21 §

text: IL med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Om den faktiska utgiften för övernattningen inte kan visas kan avdrag medges enligt schablon. För att avdrag ska kunna medges enligt schablon bör den skattskyldige kunna styrka att han övernattat på arbetsorten.

text: Detta ställningstagande ersatte 2013-09-11 Stunderande med tillfälliga arbeten dnr

text: 130 11673-05/111

text: , 2005-02-03


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 496562-09/111

title: Vad krävs för att man ska anses ha flyttat till arbetsorten vid dubbel bosättning?

text: 1 Sammanfattning

text: En skattskyldig som har tagit ett arbete på en annan ort än den där han och hans familj är bosatt, skaffat en bostad på den nya orten och övernattar i denna bostad, bör anses ha "flyttat till en ny bostadsort" i den mening som avses i bestämmelsen om dubbel bosättning.

text: En skattskyldig som har flyttat till en ny ort på grund av sitt arbete och yrkar avdrag för logi kan inte dessutom - utöver en hemresa per vecka - få avdrag för resor mellan den nya arbetsorten och den gamla bostadsorten.

text: En skattskyldig som har en bostad på arbetsorten där han ibland övernattar utan att ha rätt till avdrag för denna, kan ha rätt till avdrag för resor mellan orterna i form av en hemresa per vecka och resten som arbetsresor.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har uppkommit vad som avses med att en skattskyldig "flyttat" till en ny ort på grund av arbetet, när han har en bostad för sig och sin familj kvar på den gamla orten. Det finns olika uppfattningar om det bör krävas att han övernattar ett visst antal nätter på den nya orten för att han ska anses ha flyttat.

text: Som exempel kan tas X, som är bosatt i Kristianstad tillsammans med sin familj, och som från den 1 februari 2009 har en tillsvidareanställning i Malmö. Han hyr en mindre lägenhet i Malmö, där han övernattar två nätter i veckan. Resterande nätter i veckan övernattar han i Kristianstad. Är X berättigad till avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning? Kan X anses ha flyttat till en ny bostadsort när han endast haft två övernattningar i bostaden på den nya arbetsorten?

text: Om den skattskyldige i exemplet anses ha flyttat och därmed har rätt till avdrag för dubbel bosättning, uppkommer frågan om han förutom avdrag för logi och en hemresa i veckan, dessutom kan göra avdrag för arbetsresor mellan de båda orterna.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Bestämmelserna om ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning är ändrade fr.o.m. 2009 års taxering (

text: SOU 2005:28

text: prop. 2007/08:24

text: ). En viktig förändring i

text: 19 §

text: IL är att det subjektiva rekvisitet i bestämmelsen slopades, vilket innebär att det för avdrag inte längre krävs att makarna har en avsikt att flytta familjebostaden till ena makens nya arbetsort.

text: Enligt

text: 12 kap. 19 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, ska ökade levnadskostnader dras av om

text: - den skattskyldige på grund av sitt arbete flyttat till en ny bostadsort, och

text: - en bostad för den skattskyldige, dennes make, sambo eller familj har behållits på den tidigare bostadsorten.

text: Ökade levnadskostnader enligt 19 § får enligt 20 § dras av bara om den skattskyldige övernattar på arbetsorten och avståndet mellan bostadsorten och arbetsorten är längre än 50 kilometer. Utgifter för måltider och småutgifter får bara dras av för den första månaden.

text: Avdrag för dubbel bosättning enligt 19 § får dras av under längst två år, eller, om den dubbla bosättningen föranleds av makens eller sambons förvärvsverksamhet, under längst fem år.

text: Enligt

text: 12 kap. 24 §

text: IL får en skattskyldig som på grund av sitt arbete vistas på en annan ort än den där han eller hans familj bor, dra av en hemresa i veckan.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Reglerna om avdrag för dubbel bosättning har gjorts enklare att tillämpa för Skatteverket och mer förutsägbara för de skattskyldiga. En avsikt med den ändrade lagstiftningen har också varit att anpassa reglerna till dagens situation, då rörligheten på arbetsmarknaden blivit ett betydligt vanligare inslag än när reglerna infördes i början av 60-talet.

text: Det kan finnas många olika anledningar till att en skattskyldig inte övernattar på arbetsorten hela arbetsveckan. Han kan exempelvis arbeta koncentrerad deltid, eller ha arbetsgivarens tillstånd att arbeta från den gamla orten en dag i veckan. Om en skattskyldig i ett visst fall anser sig kunna resa hem till familjen under veckan bör detta inte utestänga honom från möjligheten att få avdrag för dubbel bosättning. Skatteverket anser därför att en skattskyldig ska anses ha "flyttat till en ny bostadsort" i den mening som avses i bestämmelsen om dubbel bosättning, om han har tagit ett nytt arbete på en annan ort än den där familjen är bosatt, skaffat en bostad på den nya orten och övernattar i denna bostad. I normalfallet finns det därför inte anledning att utreda hur många övernattningar den skattskyldige har på arbetsorten. En skattskyldig som har dubbelt boende till följd av arbetet, med avdragsrätt för den ena bostaden, bör däremot enligt Skatteverkets uppfattning inte dessutom kunna få avdrag för dagliga resor mellan den ursprungliga bostadsorten och arbetsorten. En skattskyldig som har rätt till avdrag för dubbel bosättning bör endast ha rätt till avdrag för en hemresa i veckan och för eventuella arbetsresor på arbetsorten.

text: Även om antalet övernattningar i normalfallet inte bör vara avgörande för frågan om rätt till avdrag för dubbel bosättning, kan det i vissa fall finnas anledning att ifrågasätta avdraget, t.ex. när den skattskyldige förutom avdrag för dubbel bosättning yrkar avdrag för arbetsresor. Avdrag för dubbel bosättning bör enligt Skatteverkets uppfattning utesluta samtidiga avdrag för arbetsresor i sådan omfattning att avdragsbegränsningen överskrids. Avdrag bör inte medges enligt "dubbla system". Vid en sådan bedömning kan antalet övernattningar ha betydelse, liksom bostadens karaktär av övernattningsrum.

text: En skattskyldig som arbetar på en annan ort än den där han och hans familj bor, kan ha en bostad eller ett övernattningsrum på arbetsorten där han ibland övernattar, utan att villkoren för avdrag för dubbel bosättning är uppfyllda, t.ex. för att tiden för avdrag passerats. Han kan då i stället få avdrag för resor mellan orterna. Resorna uppfyller villkoren för hemresor eftersom han på grund av sitt arbete vistas på en annan ort än den där han eller hans familj bor (se Skatteverkets ställningstagande 2005-12-08, dnr

text: ). Resorna uppfyller även villkoren för arbetsresor eftersom de företas mellan hans familjebostad och arbetsplatsen. Om han åker hem ett par gånger i veckan, kan kostnaden för en resa således vara avdragsgill som hemresa (utan beloppsmässig avdragsbegränsning) och övriga resor till familjebostaden kan vara avdragsgilla som arbetsresor (med avdragsbegränsning).


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 496805-07/111

title: Avdrag för borgensprovision till aktieägare

text: Nytt: 2020-04-17

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Internprissättning och borgensprovisioner, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: Detta ställningstagande och ställningstagande med dnr

text: 131 496807-07/111

text: ersätter Skatteverkets ställningstagande 2005-06-30, dnr

text: 130 379226-05/111

text: Ersättning till aktieägare för borgensåtagande ska normalt inte dras av om aktieägaren är en fysisk person. Ersättning till aktieägare för borgensåtagande ska dras av om aktieägaren är en juridisk person och åtagandet skett på affärsmässiga villkor.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: I ett ställningstagande från Skatteverket 2005-06-30 (Borgensprovisioner och liknande vid intressegemenskap) behandlades frågor om borgensprovisioner i näringsverksamhet mellan företag och aktieägare. Med anledning av att Regeringsrätten avkunnat dom angående ett kommunalt aktiebolags avdragsrätt för borgensprovision till kommunen har detta ställningstagande upphävts. Det ersätts med förevarande ställningstagande och av ett särskilt ställningstagande angående svenska moderbolags skyldighet att ta ut ersättning vid borgensåtagande och liknande garantier till förmån för utländska dotterbolag (dnr

text: 131 496807-07/111

text: 131 496807-07/111

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: I

text: RÅ 1966 not. 842

text: hade Stockholms stad gått i borgen för ett helägt aktiebolags lån och för detta betingat sig en s.k. garantiavgift. Vederbörande taxeringsintendent yrkade att avdrag inte skulle medges med hänsyn till den intressegemenskap som förelåg mellan bolaget och staden. Kammarrätten ansåg att den ifrågavarande avgiften fick anses utgöra avdragsgill omkostnad i bolagets rörelse. Regeringsrätten gjorde ingen ändring.

text: I RÅ 1981 Aa 25 skulle fysiska personer erhålla ersättning för att de gått i borgen för bankskulder i aktiebolag i vilka de ägde aktier och var verksamma. Regeringsrätten ansåg att det saknades anledning antaga att utgivande av s.k. borgensprovision till borgensmännen var ett villkor för att deras åtagande skulle stå fast eller att erläggande av sådan ersättning av annan orsak erfordrades för bolagets verksamhet. Bedömningen gjordes särskilt med hänsyn till den föreliggande intressegemenskapen mellan aktiebolaget och borgensmännen. Borgensprovisionen var därför inte en för bolaget avdragsgill rörelsekostnad.

text: I RÅ 83 1:82 hade ett fåmansbolag utgett borgensprovision till ägaren av bolaget. Regeringsrätten fann att anledning saknades att antaga att provision utgjorde ett villkor för att borgensåtagandet skulle komma till stånd eller stå fast. Med hänsyn härtill skulle provisionen betraktas som utdelning till aktieägaren.

text: I Regeringsrättens dom 2007-05-28 (mål nr

text: ) var omständigheterna att en kommun hade gått i borgen för ett av kommunen ägt aktiebolags lån. Skatteverket vägrade bolaget avdrag för borgensprovision till kommunen. Allmänna ombudet ansökte om förhandsbesked. Parterna var eniga om att kommunens borgensåtagande och den provision som bolaget hade betalat till kommunen för detta åtagande hade skett på affärsmässiga villkor. Mot bakgrund av

text: RÅ 1966 not. 842

text: ansåg Skatterättsnämnden att provisionsbetalningen hade stöd i praxis. Fallen RÅ 1981 Aa 25 och RÅ83 1:82 innebar enligt nämnden inte någon ändring av gällande rätt i aktuellt hänseende. Borgensprovisionen skulle följaktligen dras av som kostnad i bolagets näringsverksamhet. Regeringsrätten gjorde samma bedömning som Skatterättsnämnden.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Av ovan angiven praxis får anses framgå att det föreligger en presumtion att ersättning som aktiebolag utger till aktieägare som är fysisk person för att denne gått i borgen för bolaget är föranledd av intressegemenskapen och inte ett villkor för att borgen ska lämnas. Ersättningen ska med hänsyn härtill anses vara utdelning och inte dras av hos utgivaren.

text: När ett aktiebolag utger ersättning för borgen till en aktieägare som är juridisk person är presumtionen den motsatta. Om åtagandet skett på affärsmässiga villkor ska ersättningen dras av oavsett föreliggande intressegemenskap. Detta gäller även svenska aktiebolags ersättning för borgen som betalas till utländska bolag i internationella koncerner. Eventuell justering på grund av att villkoren inte är affärsmässiga sker i sådana fall med stöd av korrigeringsregeln i

text: 14 kap. 19 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: och inte med stöd av allmänna regler om avdragsrätt (

text: RÅ 2004 ref. 13


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 496807-07/111

title: Skyldighet i vissa fall att ta ut borgensprovision

text: Nytt: 2020-04-17

text: 1 Sammanfattning

text: 131 496805-07/111

text: 130 379226-05/111

text: Ett borgensåtagande av ett svenskt företag till förmån för ett utländskt företag i ekonomisk intressegemenskap utgör en sådan tjänst som ska debiteras ut om det ingår i det svenska företagets normala verksamhet att ta betalt för borgen och liknande ansvarsförbindelse eller om åtagandet medfört utgiftsökning eller inkomstminskning för det svenska företaget.

text: Skatteverkets ställningstagande 2005-06-30, dnr

text: 130 379226-05/111

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: I ett ställningstagande från Skatteverket 2005-06-30 (Borgensprovisioner och liknande vid intressegemenskap) behandlades frågor om borgensprovisioner i näringsverksamhet mellan företag och aktieägare. Med anledning av att Regeringsrätten avkunnat dom angående ett kommunalt aktiebolags avdragsrätt för borgensprovision till kommunen har ställningstagandet upphävts. Det ersätts med förevarande ställningstagande och av ett särskilt ställningstagande angående avdrag för borgensprovisioner till aktieägare (dnr

text: 131 496805-07/111

text: Avdrag för borgensprovisioner till aktieägare (dnr

text: 131 496805-07/111

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av korrigeringsregeln i

text: 14 kap. 19 § inkomstskattelagen

text: (1999:1229, IL) följer att justering av inkomst i näringsverksamhet ska vidtas när det skattemässiga resultatet nedbringats till följd av att avtalsvillkor träffats på icke marknadsmässiga villkor med företag i annat land om ekonomisk intressegemenskap föreligger mellan avtalsparterna. Regeringsrätten har i

text: RÅ 2004 ref. 13

text: framhållit att en sådan specialregel för internationella förhållanden har företräde framför generella regler vid beräkning av resultatet av en näringsverksamhet.

text: Ett motsvarande stadgande finns i artikel 9 i OECD:s modellavtal. Regeringsrätten har i

text: RÅ 1991 ref. 107

text: uttalat att OECD:s riktlinjer på området visserligen inte är bindande för svensk skattemyndighet men att de i relevanta delar kan tjäna till ledning vid tillämpning av korrigeringsregeln. De riktlinjer som gäller för närvarande benämns Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrations.

text: Av kapitel 7 punkt 13 i OECD:s riktlinjer framgår att om ett multinationellt företag lämnar en guarantee för ett annat företag som ingår i samma koncern, och detta medför bättre kreditmöjligheter för detta andra företag, kan en sådan tjänst föreligga som bör debiteras ut men varje fall måste bedömas mot bakgrund av förekommande fakta och omständigheter. En förutsättning är enligt kapitel 7 punkt 19 att ersättningen ska vara densamma som skulle ha accepterats mellan sinsemellan oberoende företag i en jämförbar situation.

text: Från kammarrätterna finns ett flertal avgöranden som handlar om svenskt moderbolags skyldighet att ta betalt för ansvarsförbindelser till förmån för utländska dotterbolags externa krediter. Prövningarna har gjorts mot korrigeringsregeln. Kammarrätterna har därvid i tolv fall funnit att det svenska bolaget inte haft någon skyldighet att debitera utländskt dotterföretag medan det i ett fall ansågs föreligga en sådan skyldighet. Regeringsrätten har i sju av dessa fall beslutat att inte medge prövningstillstånd medan sex fall inte har överklagats.

text: Kammarrätterna har i domskälen huvudsakligen anfört att borgensåtagande normalt inte ingått i den verksamhet som bolagen bedrivit och att det inte visats att garantierna åsamkat bolagen några kostnader eller att bolagen avstått från någon inkomst som annars skulle ha influtit i rörelsen. I flera av fallen har domstolarna anfört att det är naturligt att moderbolag borgar för sina dotterbolags förpliktelser och att garantier och stödbrev snarast kan ses som löften om lån eller aktieägartillskott.

text: I ett mål konstaterade kammarrätten att bolaget haft kostnader för en särskild försäkring som gällde för utställda garantier samt att bolaget självt i en finansmanual ansett att aktuella garantier påverkade bolagets egen finansiering. Genom att inte debitera någon ersättning hade bolagets inkomst därför blivit lägre. Garantiförbindelserna betraktades som en debiteringsbar tjänst och inkomsten korrigerades.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: När koncernbidragsrätt saknas bör en skyldighet att betinga sig ersättning för garantier i form av borgen och liknande anses föreligga om det ingår i företagets normala verksamhet att utfärda sådana garantier eller om företaget har som policy att som en del i sin affärsverksamhet regelmässigt betinga sig ersättning för borgensåtagande och liknande ansvarsförbindelser mot andra företag i ekonomisk intressegemenskap. En debiteringsskyldighet bör också anses föreligga för sådana ansvarsförbindelser mot företag i ekonomisk intressegemenskap som föranlett utgiftsökning eller inkomstminskning eftersom det ligger i sakens natur att företag tar betalt för tjänster som föranleder utgifter eller minskade inkomster. Frågan om svenska bolags avdragsrätt för borgensprovisioner som betalats till utländska moderbolag tas upp i Skatteverkets ställningstagande 2007-08-17 med dnr

text: 131 496805-07/111


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 496848-15/111

title: Uthyrning av privatbostaden genom ett företag

text: 1 Sammanfattning

text: När ägaren till privatbostaden fungerar som gästernas hyresvärd ska han eller hon ta upp hela den hyra som dessa betalar till beskattning i inkomstslaget kapital. Ägaren får utöver schablonavdraget inte något extra avdrag för utgifter till det företag som har förmedlat uthyrningen.

text: När företaget uppträder som hyresvärd ska ägaren ta upp det han eller hon får från företaget som hyresinkomst.

text: Det som är utgående mervärdesskatt ska dock inte tas upp.

text: 2 Frågeställning

text: En ägare hyr ut sitt fritidshus eller annan privatbostad genom ett förmedlingsföretag. Företaget behåller en del av den ersättning som gästerna betalar för sin vistelse.

text: Vid uthyrning av privatbostad medges avdrag för viss del av ersättningen eller av avgiften/hyran. Ett s.k. schablonavdrag medges också. Andra utgifter för uthyrningen får inte dras av. Ägaren kan därmed inte få något avdrag för förmedlingsutgiften.

text: Frågan blir därför om ägarens hyresinkomst är den hyra som gästerna betalar till förmedlingsföretaget eller det som ägaren får från företaget? När agerar företaget som en renodlad förmedlare och när kan man göra bedömningen att det är företaget som hyr ut bostaden till gästerna?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Ersättningar när en privatbostadsfastighet, en bostadsrätt som är en privatbostad eller en hyreslägenhet hyrs ut ska tas upp till beskattning. När det är en fastighet som hyrs ut ska avdrag göras med 20 procent av hyresinkomsten. Om det är en bostadsrätt eller en hyresrätt, som hyrs ut ska i stället den del av avgiften eller hyran som avser den uthyrda delen dras av. Andra utgifter för uthyrningen får inte dras av. I stället ska ett schablonavdrag göras med 40 000 kr per år för varje privatbostadsfastighet, privatbostad eller hyreslägenhet. Avdragen får inte vara högre än inkomsten. Dessa regler gäller när bostaden hyrs ut till annan än ägarens eller närståendes arbetsgivare eller handelsbolag (

text: 42 kap.

text: och

text: 31 §§

text: inkomstskattelagen

text: [IL]).

text: 4 Bedömning

text: Storleken av hyresinkomsten som ägaren ska ta upp till beskattning är beroende av om uthyrningen sker direkt till gästerna, eller om uthyrningen får anses ske till företaget som i sin tur hyr ut bostaden till gästerna.

text: Om uthyrningen sker direkt till gästerna ska ägaren ta upp hela det belopp som hyresgästerna betalar i hyra. Då blir det som företaget behåller att se som en utgift för ägaren. En sådan utgift är inte avdragsgill utan den ingår i det s.k. schablonavdraget. Ägarens inkomstskatt blir därmed inte lägre för att han har haft utgiften till företaget, än vad den skulle ha blivit om han inte hade anlitat företaget och därmed inte haft någon förmedlingsutgift.

text: Om företaget kan ses som gästernas hyresvärd, är ägarens hyresinkomst det som företaget betalar till honom eller henne. Det innebär att då blir skatten lägre än vad den hade varit om ägaren inte hade anlitat företaget.

text: Beskattningen är alltså beroende av om företaget är en renodlad förmedlare av uthyrningen, eller om företaget kan ses som en hyresvärd för gästerna. Vid denna bedömning ska man ta hänsyn till vilka skyldigheter ägaren respektive företaget har enligt avtalet med gästerna.

text: Det som motsvararar utgående mervärdesskatt enligt

text: mervärdesskattelagen

text: ska inte tas upp till beskattning i inkomstslaget kapital enligt

text: 42 kap. 2 §

text: IL och

text: 15 kap. 6 §

text: IL. Det innebär att om ägaren ska betala in utgående mervärdesskatt till staten ska sådant skattebelopp inte räknas med som ersättning för uthyrningen.

text: 4.1 Företaget är en renodlad förmedlare

text: Skatteverket anser att företaget ska ses som en renodlad förmedlare, när hyresgästerna vid en objektiv bedömning bör uppfatta att det är ägaren som är hyresvärd och ansvarig för uthyrningen. Avtalsvillkor, ansvarsfördelning, praktiska arrangemang och andra omständigheter tyder på att förmedlaren endast uppträder som ombud för ägaren. Ägaren ansvarar inför gästerna för att villkoren i hyresavtalet uppfylls vad gäller tillträde, ersättning, bostadens skick m.m.

text: Omständigheter som talar för att det är fråga om en renodlad förmedlingstjänst är bl.a. att ägarens namn förekommer vid bokningen och i hyresavtalet. Även sådant som att ägaren informeras om gästernas ankomst, lämnar ut nyckel, kontrollerar städningen, vägs in i bedömningen. Företaget tar som regel inte någon annan affärsmässig risk än att det inte får någon förmedlingsersättning om bostaden inte kan hyras ut. Den omständigheten att gästerna betalar hyran till företaget, som innehåller en viss del som sin förmedlingsprovision, innebär inte ensamt att företaget ska ses som något annat än en renodlad förmedlare.

text: När företaget uppträder som en renodlad förmedlare ska ägaren ta upp hela den hyra som gästerna betalar som ersättning för uthyrningen. Om ägaren ska betala in utgående mervärdesskatt till staten ska sådant skattebelopp inte räknas med som ersättning för uthyrningen.

text: 4.1.1 Exempel 1

text: Arne hyr ut sin stuga i Dovhjortsfjället genom ett företags webbplats. Han använder stugan under tre veckor per år för egen skidsemester. Arne bokar upp gäster per e-post samt lämnar ut nycklar och kontrollerar städningen med hjälp av boende på orten. Han ansvarar för att gästen får den uthyrda stugan i utlovat skick, vid rätt tidpunkt, för avtalad ersättning och avtalad period. Till den del han lyckas hyra ut stugan med hjälp av företaget får han 80 procent av det som gästerna betalar. Resterande 20 procent behåller företaget. Arne får inte någon ersättning för de veckor han inte kan hyra ut sin stuga.

text: Vid en sådan här uthyrning anser Skatteverket att företaget uppträder som renodlad förmedlare. Arne anses alltså ha hyrt ut bostaden till gästerna. Det som dessa betalar är därför hans ersättning för uthyrningen. Denna ersättning ska han ta upp till beskattning. Han får inte något avdrag utöver schablonavdraget för utgiften till förmedlingsföretaget.

text: Om gästerna betalar 10 000 kr till företaget, kommer detta att behålla 2 000 kr för sin förmedlingstjänst. Företaget betalar 8 000 kr till Arne. Arne ska ta upp 10 000 kr till beskattning som ersättning för uthyrningen.

text: 4.1.2 Exempel 2

text: Åke hyr ut ett rum i sin permanentbostad under två veckor i juli månad genom ett företags webbplats. Företaget bokar upp gästerna efter det att Åke godkänt dem. Företaget tar emot gästernas betalning. Åke lämnar ut nycklar och kontrollerar städningen. Han ansvarar för att gästerna får det uthyrda rummet i utlovat skick, vid rätt tidpunkt, för avtalad ersättning och avtalad period. Företaget tar ut 10 procent i förmedlingsavgift av gästerna och 5 procent av Åke. Avgiften beräknas i båda fallen på hyran.

text: Vid en sådan här uthyrning anser Skatteverket att företaget uppträder som renodlad förmedlare. Åke anses alltså ha hyrt ut bostaden till gästerna. Det som dessa betalar i hyra är därför hans ersättning för uthyrningen. Denna ersättning ska han ta upp till beskattning. Det som gästerna betalar i förmedlingsavgift är dock företagets inkomst. Åke får inte något avdrag utöver schablonavdraget för sin utgift till förmedlingsföretaget.

text: Gästerna betalar 11 000 kr till företaget, 10 000 kr i hyra och 1 000 kr i förmedlingsavgift. Åke ska betala 500 kr i förmedlingsavgift. Företaget behåller därför 500 kr av Åkes hyra och betalar ut 9 500 kr till honom. Åke ska ta upp 10 000 kr till beskattning som ersättning för uthyrningen.

text: Om Åke får särskild ersättning för frukost och städning ska han även ta upp denna som en ersättning för uthyrningen, se Skatteverkets ställningstagande ”Inkomstbeskattning av Bed & Breakfast bedriven i privatbostadsfastighet” från den 29 november 2004, dnr

text: 130 682054-04/111

text: 4.2 Företaget ses som hyresvärd

text: Företaget ses som hyresvärd om det kan anses hyra ut bostaden i eget namn. Gästerna bör vid en objektiv bedömning uppfatta företaget som hyresvärd och ansvarig för uthyrningen med hänsyn taget till avtalsvillkor, ansvarsfördelning, praktiska arrangemang eller andra omständigheter. Företaget ansvarar inför gästerna för att villkoren i hyresavtalet uppfylls vad gäller tillträde, ersättning, bostadens skick m.m.

text: Omständigheter som talar för att företaget fungerar som hyresvärd är bl.a. att företagets namn finns i avtal, bekräftelse eller faktura. Liknande omständigheter är att gästerna meddelar sin ankomst till och hämtar nyckeln hos företaget. Den omständigheten att företagets ersättning till ägaren beräknas utifrån den ersättning företaget får från gästerna, medför inte ensamt någon annan bedömning. Ägaren kan således stå risken för att bostaden inte kan hyras ut under en viss period, utan att Skatteverket bedömer att han eller hon ska ses som gästernas hyresvärd.

text: När företaget ses som hyresvärd till gästerna är ägarens hyresinkomst det belopp som företaget redovisar och betalar till ägaren. Ägaren ska då ta upp detta belopp som ersättning för uthyrningen. Om ägaren ska betala in utgående mervärdesskatt till staten ska sådant skattebelopp inte räknas med som ersättning för uthyrningen.

text: 4.2.1 Exempel

text: Berit hyr ut sin stuga i Dovhjortsfjället genom ett företags webbplats. Hon bokar upp tre veckor per år för egen skidsemester. Företaget annonserar ut stugan, bokar upp gästerna, lämnar ut nycklar och kontrollerar städningen samt fakturerar gästen. Företaget ansvarar för att gästen får den uthyrda stugan i utlovat skick, vid rätt tidpunkt, för avtalad ersättning och avtalad period.

text: Till den del företaget lyckas hyra ut stugan får Berit 60 procent av det som gästerna betalar. Resterande 40 procent behåller företaget. Berit får inte någon ersättning för de veckor företaget inte lyckas hyra ut hennes stuga.

text: Vid en sådan här uthyrning anser Skatteverket att det är företaget som uppträder som hyresvärd och därmed får anses vara part i hyresavtalet med gästerna. Berit anses ha hyrt ut bostaden till företaget. Hon ska därför ta upp beloppet som företaget betalar till henne som sin hyresinkomst.

text: Gästerna betalar 10 000 kr till företaget som i sin tur behåller 4 000 kr. Resterande belopp om 6 000 kr betalas till Berit. Hennes ersättning för uthyrningen är då dessa 6 000 kr.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 496888-16/111

nyckelord:
Andra ämnesområden
Inkomstskatt

title: Vem får anses ha haft en utgift för rot- eller rutarbete?

text: 1 Sammanfattning

text: Den som fakturerats för ett rot- eller rutarbete får normalt anses ha haft en utgift för arbete när fakturan har betalats. Detta gäller oavsett om den som fakturerats har betalat beloppet eller någon annan betalat beloppet för den fakturerade personens räkning. Med fakturerad jämställs i detta sammanhang även den som har angetts på fakturan. Betalning som utföraren får vid försäljning av fakturor till factoringbolag, är inte att jämställa med en sådan betalning som medför att utbetalning i fakturamodellen kan ske.

text: Även den som inte har fakturerats för ett rot- eller rutarbete men som kan visa att han eller hon själv har betalat sin del av arbetet kan anses ha haft en utgift för rot- eller rutarbete. I sådant fall kan den som angetts på fakturan inte medges skattereduktion för den del av arbetet som den som betalat för arbetet fått skattereduktion för.

text: Rätten till skattereduktion enligt detta ställningstagande gäller under förutsättning att samtliga villkor för skattereduktion i övrigt är uppfyllda.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har uppkommit om vem som har rätt till skattereduktion för rot- eller rutarbete i de fall en person har fakturerats för arbetet men en annan person har betalat arbetet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Den som har haft utgifter för utfört rot- eller rutarbete har rätt till skattereduktion,

text: 67 kap. 11 § första stycket 3 inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: Utföraren av rot- eller rutarbetet får begära utbetalning från Skatteverket efter det att arbetet har utförts och kunden har betalat sin del av arbetskostnaden, se

text: och

text: 8 §§

text: lagen (

text: ) om förfarandet vid skattereduktion för hushållsarbete, HUSFL.

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har i en dom den 22 april 2016, mål nr

text: HFD 2016 ref. 29

text: , klargjort att det av lagtexten inte kan utläsas att betalning måste ha gjort av köparen själv för att denne ska ha rätt till skattereduktion och att inte heller förarbetena ger stöd för en sådan tolkning. Betalning som görs för köparens räkning kan godtas i de fall köparen har fakturerats för arbetet.

text: 4 Bedömning

text: Genom HFD:s dom har det klarlagts att den som har fakturerats för rot- eller rutarbete får anses ha haft en utgift för arbete. Detta gäller oavsett om fakturan betalats av den som fakturerats eller om betalning skett av annan för den fakturerades räkning. Med fakturerad jämställs i detta sammanhang även den som har angetts på fakturan.

text: Det är inte ovanligt att flera personer än den som angetts på fakturan har betalat för arbetet. Den som har betalat för rot- eller rutarbete utan att vara namngiven på fakturan kan anses ha haft en utgift för arbete förutsatt att personen själv har betalat sin del av arbetet.

text: Skattereduktion medges endast under förutsättning att samtliga villkor för skattereduktion i övrigt är uppfyllda.

text: Exempel 1

text: A, B och C äger tillsammans en sommarstuga. De bestämmer sig för att byta tak på stugan. De kontaktar en hantverkare och avtalar om arbetet, som sedan utförs. Hantverkaren anger A som fakturamottagare, men anger på fakturan alla de tre delägarnas namn och personnummer. A betalar det fakturerade beloppet. Utföraren ansöker om utbetalning avseende arbetskostnad för samtliga personer. Även om B och C inte har fakturerats eller har betalat till hantverkaren har de rätt till skattereduktion eftersom de kan visa att de har angetts på fakturan och i övrigt uppfyller kraven för skattereduktion.

text: Exempel 2

text: A, B och C äger tillsammans en sommarstuga. De bestämmer sig för att byta tak på stugan. A kontaktar en hantverkare som utför arbetet. Hantverkaren fakturerar A för arbetet. A, B och C betalar sin del av arbetet. Utföraren ansöker om utbetalning för samtliga delägare. Även om B och C inte har angetts på fakturan har de rätt till skattereduktion eftersom de har betalat sin del av arbetskostnaden. Om B och C inte kan visa att de har betalat sin del av arbetskostnaden ska de inte medges skattereduktion. I sådant fall är A berättigad till skattereduktionen för arbetet.

text: Exempel 3

text: A äger och bor i en villa. A kontaktar B för att höra om hon känner till någon hantverkare som kan måla om fasaden på villan. B kontaktar en hantverkare som hon känner sedan tidigare. Hantverkaren målar om villan och fakturerar B för arbetet. A betalar arbetet. Eftersom B inte äger eller bor i villan har B inte rätt till skattereduktion. Eftersom A kan visa att han har betalat rotarbetet får A anses ha haft en utgift för rotarbete trots att han inte har fakturerats för arbetet. Om A inte kan visa att han har betalat arbetet kan skattereduktion inte medges eftersom A inte är fakturerad för arbetet.

text: Det förekommer att utförare säljer fakturan vidare till ett factoringbolag innan de har fått betalt från köparen. En försäljning av en faktura innebär inte att utföraren har fått betalat för det arbete som utförts. Först när factoringbolaget fått betalt för fakturan får utföraren anses ha fått betalt från köparen av arbetet och först då har utföraren möjlighet att ansöka om utbetalning från Skatteverket.