identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 4860-02/120

title: Mervärdesskatt m.m. vid olika former för att bedriva advokatverksamhet

text: Nytt: 2007-05-15

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Transaktioner mellan delägare och HB/KB, dnr

text: 131 180121-07/111

text: Sveriges Advokatsamfund har vid ett möte hos Riksskatteverket (RSV) den 27 maj 2002 hemställt om verkets synpunkter på ett antal alternativa strukturer för att bedriva samarbete mellan advokater. Advokatsamfundets frågor har ställts mot bakgrund av Regeringsrättens domar den l6 november 200l angående samarbete enligt den s.k. Helsingborgsmodellen (Regeringsrättens mål nr 4453-2000 och 6655-2000). Enligt advokatsamfundet har domarna skapat osäkerhet inom advokatbranschen, framför allt vad gäller mervärdesskattekonsekvenserna av de nya samarbetsformer som övervägs f.n.

text: Vid mötet presenterade advokatsamfundet några alternativa modeller för samverkan i advokatverksamhet. RSV lämnar nedan kortfattade kommentarer till de modeller som samfundet ansåg särskilt aktuella för vidare överväganden. Inledningsvis måste emellertid understrykas att modellerna endast skisserats översiktligt, och att en slutlig eller mer preciserad bedömning av olika skattemässiga konsekvenser inte kan göras på befintligt underlag. Vad som sägs nedan under RSV:s bedömningar är därför att betrakta endast som preliminära synpunkter på det befintliga underlaget.

text: Separat servicebolag

text: Enligt advokatsamfundet är en vanlig form att bedriva gemensam advokatverksamhet att använda ett separat servicebolag. Advokatverksamheten bedrivs då i delägarens eget bolag och klienterna faktureras direkt av detta bolag. Gemensamma kostnader som lokalhyra, inköp av inventarier, marknadsföring, lönekostnader för biträdande jurister och administrativ personal etc., tas dock normalt i ett servicebolag. Servicebolaget fakturerar löpande respektive advokatbolag den andel av kostnaderna som är hänförlig till respektive advokatbolag.

text: RSV s preliminära bedömning:

text: Det förutsätts enligt denna modell att advokattjänster omsätts av respektive advokatbolag, som civilrättsligt gentemot kunderna svarar för tillhandahållandet av tjänsterna. Servicebolaget tillhandahåller administrativa tjänster m.m. till advokatbolagen efter överenskommelse med dessa, men har i övrigt inget bestämmande inflytande över advokatverksamheten. Skattskyldighet för omsättning av advokattjänsterna uppkommer då hos respektive advokatbolag, medan servicebolaget är skattskyldigt för omsättningen till advokatbolagen. Servicebolagets associationsform torde därvid sakna betydelse. Advokatbolagen och servicebolaget har avdragsrätt för ingående mervärdesskatt i sina respektive verksamheter i enlighet med reglerna i

text: mervärdesskattelagen

text: (l994:200), ML, i den mån skatten avser förvärv för verksamheten. Det innebär exempelvis att avdragsrätt för servicebolaget förutsätter att förvärven sker för detta bolags egna skattepliktiga verksamhet, och att förvärven fakturerats på bolaget. Däremot föreligger ingen avdragsrätt hos servicebolaget för kostnader som är hänförliga till verksamheten i advokatbolagen. Det är enligt RSV:s uppfattning inte möjligt att sammanblanda kostnader hos servicebolag och advokatbolag, och inte heller att servicebolaget "fakturerar löpande..den andel av kostnaderna som..". RSV hänvisar härvid till sin skrivelse 2002-01-11 om hantering av mervärdesskatt vid s.k. vidarefakturering m.m.

text: Avräkningsmodellen

text: Advokatsamfundet har anfört att enligt regeringsrättens dom innebär Helsingborgsmodellen att det är handelsbolaget och inte delägarbolagen som bedriver skattepliktig verksamhet. Handelsbolaget har således rätt till avdrag för mervärdesskatt på kostnader i advokatverksamheten. På grund härav skulle samtliga mervärdesskattepliktiga kostnader i advokatverksamheten tas i handelsbolaget. För att möjliggöra för de enskilda advokaterna att styra sina egna kostnader skulle vinstdelning ske först efter avräkning av de individuella kostnader som varje advokat har valt att ta. Avräkningen för kostnader skulle därmed ske på handelsbolagsnivå och den ersättning som slutligen tillkommer advokatbolagen skulle utgöra vinstdelning från handelsbolaget. På så sätt borde avdrag för mervärdesskatt på kostnader i advokatverksamheten säkerställas.

text: RSV:s preliminära bedömning:

text: RSV uppfattar denna modell så att advokatverksamheten i sin helhet skall bedrivas i handelsbolagsform, medan delägande advokater eller advokatbolag inte självständigt omsätter tjänster. Handelsbolaget är då skattskyldigt till mervärdesskatt. Avdragsrätten för ingående mervärdesskatt hos handelsbolaget avser skatt för sådana anskaffningar som gjorts för verksamheten i handelsbolaget, och som därtill av skattskyldiga leverantörer fakturerats på handelsbolaget. Ett internt kostnadsrelaterat avräkningsförfarande i handelsbolaget vid bestämmande av ersättning till advokaterna/advokatbolagen torde enligt RSV:s bedömning inte påverka handelsbolagets avdragsrätt. I den mån advokaterna/advokatbolagen, som i detta fall inte är skattskyldiga till mervärdesskatt, i eget namn ådragit sig kostnader för anskaffning av varor eller tjänster, saknas dock avdragsrätt såväl hos dem som hos handelsbolaget.

text: Något om advokatens beskattning

text: De två domarna har även givit upphov till osäkerhet rörande advokatens egen beskattning i organisationsstrukturer liknande den som var uppe i målen. Visserligen har varken Skatterättsnämnden eller Regeringsrätten haft att ta ställning till frågan om vilka inkomstskatteeffekter domarna har för advokaten. Domarna har dock på sina håll tolkats på det sättet att om advokatbolaget intar en helt osjälvständig ställning i förhållande till handelsbolaget, bör detta påverka advokatens egen beskattning.

text: En oklar fråga är nämligen om och i vad mån det har betydelse för advokatens beskattning vilken associationsform paraplybolaget har. I RÅ 2000 not l89 bedömdes en organisationsstruktur som innebar att ett antal konsulter, som bedrev verksamhet genom egna aktiebolag, samverkade utåt genom ett av konsultbolagen gemensamt ägt aktiebolag, servicebolaget. Av intresse när det gäller organisationsstrukturen som sådan är Regeringsrättens uttalande att den omständigheten att konsultbolaget formellt sett arbetade med endast en uppdragsgivare inte hade en avgörande betydelse vid bedömningen av huruvida verksamheten i konsultbolaget var tillräckligt självständig för att detta skulle betraktas som uppdragstagare i förhållande till servicebolaget. Regeringsrätten fann vid en helhetsbedömning grundad på samtliga omständigheter att konsultbolaget intog en sådan självständig ställning i förhållande till servicebolaget att ersättningarna från servicebolaget skulle beskattas hos konsultbolagen och inte hos konsulterna. Av det rättsfallet drogs slutsatsen att organisationsstrukturen i sig godtas, men att självständigheten i varje enskilt fall ska bedömas på sedvanligt sätt. Hade konsultbolaget inte ansetts tillräckligt självständigt hade det således blivit aktuellt att bortse från detsamma och beskatta konsulten som för lön från servicebolaget.

text: Om samma bedömning ska göras för det fall servicebolaget är ett handelsbolag är som sagt ovisst. Skatterättsnämnden har vid ett flertal tillfällen bedömt paraplyorganisationer där konsulter med egna aktiebolag bedrivit konsultverksamhet genom delägarskap i ett handelsbolag (t.ex. RSV/FB Dt l985:33, SRN l999-l0-l2 RSV:s rättsfallsprotokoll nr 37 l999 m.fl). Delägarbolagens enda funktion har såvitt kan bedömas varit att äga handelsbolaget och enligt ingånget handelsbolagsavtal ställa sin advokat till handelsbolagets disposition för arbete där. Skatterättsnämnden har ansett att konsultbolagen haft rätt att göra avdrag för lön och andra omkostnader för konultens arbete i handelsbolaget. I förhandsbeskeden har nämnden inte tagit ställning till huruvida konsultbolaget ska anses bedriva en självständig förvärvsverksamhet. Förhandsbeskeden har inte överklagats till Regeringsrätten i frågan som rör konsultens beskattning, något som sannolikt bidragit till att organisationsstrukturer med handelsbolag som paraplyföretag av många har uppfattats som i detta avseende komplikationsfria.

text: I och med att Regeringsrätten i de två senaste advokatdomarna klart uttalar att verksamheten i advokatbolagen inte kan anses bedriva en självständig näringsverksamhet i förhållande till kommanditbolaget, har det ifrågasatts om inte detta bör föranleda att advokaten ska beskattas som för lön från det sistnämnda.

text: RSV vill erinra om att rättsläget i detta avseende får anses oklart, vilket det kan finnas anledning att beakta när framtida samarbetsformer övervägs.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 4862-97/901

publisher: Skatteverket

status: upphävt

title: Droit de suite

org: skv

text: Nytt: 2016-01-20

type: stycke

text: Detta ställningstagande upphör att gälla genom ställningstagandet Upphävande av flera olika ställningstaganden, dnr

text: 131 26976-16/111

text: Sammanfattning

type: rubrik

text: Riksskatteverket har i skrivelse bedömt att vid sådan förmedling av ett konstverk där förmedlaren är betalningsansvarig för ersättning avseende droit de suite skall ersättningen ingå i förmedlarens beskattningsunderlag. Förmedlaren är då skyldig att redovisa mervärdesskatt för förmedlingsprovisionen och droit de suite.

text: Fr.om. den 1 januari 1996 har i

text: 26 j § lagen (1960:729)

text: om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk införts en rätt till ersättning för konstnär vid vidareförsäljning av exemplar av konstverk i vissa fall (droit de suite). Om ett exemplar av konstverk som har överlåtits säljs vidare inom upphovsrättens giltighetstid av en näringsidkare i hans yrkesmässiga verksamhet, har upphovsmannen rätt till ersättning av säljaren. Upphovsmannen har rätt till ersättning även i annat fall, om försäljningen förmedlas av en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. I ett sådant fall skall ersättningen betalas av näringsidkaren. Ersättningen skall vara fem procent av försäljningspriset exklusive mervärdesskatt. Upphovsmannen har dock inte rätt till ersättning för droit de suite om priset understiger en tjugondel av basbeloppet enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring. Endast en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området har rätt att kräva in ersättningen.

text: I

text: prop. 1996/97:10

text: avseende mervärdesskatt inom kultur- , utbildnings- och idrottsområdet har föredragande statsråd angivit: "Enligt regeringens mening måste enligt allmänna principer det belopp säljaren respektive förmedlaren tar ut av köparen för att kunna erlägga ersättningen ingå i beskattningsunderlaget för försäljningen av konstverket. Mervärdesskatt skall därför utgå även på denna del."

text: Fråga var om ersättning för droit de suite ingår i säljarens eller i förmedlarens beskattningsunderlag i de fall försäljningen av konstverket sker genom en förmedlare ( t.e.x ett auktionsföretag).

text: Riksskatteverket har i sin skrivelse bedömt att den avgörande frågan är vem som är betalningsansvarig för droit de suite. I de fall en förmedlare är betalningsansvarig för droit de suite måste denna anses ingå i förmedlarens beskattningsunderlag. Förmedlaren är därför skyldig att redovisa mervärdesskatt dels för förmedlingsprovisionen och dels för ersättningen avseende droit de suite.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 4866-01/100

title: Mervärdesbeskattning av resebyråers förmedlingstjänster

text: Nytt: 2016-01-20

text: Detta ställningstagande upphör att gälla genom ställningstagandet Upphävande av två ställningstaganden om resetjänster, dnr

text: 131 26712-16/111

text: I skrivelsen behandlas Riksskatteverkets (RSV) syn på mervärdesbeskattning av resebyråers förmedlingstjänster.

text: Dokumentinnehåll:

text: 1 Inledning

text: I denna skrivelse behandlas mervärdesbeskattning av sådan omsättning i resebyråverksamhet som inte omfattas av bestämmelserna om marginalbeskattning av resetjänster i

text: 9 b kap.

text: mervärdesskattelagen

text: , 1994:200, (ML).

text: 2 Resebyråers förmedlingstjänster

text: 2.1 Förmedling åt säljare

text: En resebyrås verksamhet kan bestå i att förmedla tjänster åt hotell, transportföretag, biluthyrare m.fl. som tillhandahåller tjänster inom rese- och turistbranscherna. För utförandet av sådan förmedling får resebyrån provisioner av transportföretag, hotell m.fl.

text: 2.2 Förmedling åt köpare

text: En resebyrås verksamhet kan också bestå i att på uppdrag av en resenär utföra beställnings- och bokningstjänster och i samband därmed även vissa konsulttjänster och administrativa tjänster.

text: 3 Förmedling i eget eller i annans namn

text: Enligt

text: 6 kap. 7 §

text: ML gäller att om någon i eget namn förmedlar en vara eller en tjänst för annans räkning och uppbär likviden för varan eller tjänsten ska vid bedömning av skattskyldigheten för omsättningen av varan eller tjänsten denna anses omsatt såväl av honom som av hans huvudman.

text: Vid förmedling i eget namn för säljares räkning framstår förmedlaren, mellanhanden, så som den, som ansvarar för tillhandahållandet av de förmedlade prestationerna till köparen och som därigenom tar en ekonomisk risk. Vid förmedling i annans namn är det uppenbart för köparen att det är huvudmannen som är ansvarig för fullgörandet av de förmedlade prestationerna.

text: En resebyrås förmedlingsverksamhet i de delar den beskrivits ovan i avsnitt 2 består av att agera som mellanhand mellan säljare och köpare av t.ex personbefordran och logi.

text: Resebyråns ansvar gentemot resenär avser då närmast utförandet av bokningstjänster, medan hotell, transportföretag m.fl. ansvarar för tillhandahållandet av de beställda tjänsterna och är resenärens affärsmässiga motpart därvid. Det är vanligt att resebyråns prissättning vid sådan förmedling av t.ex. biljetter och hotellrum sker med utgångspunkt i prislistor och rabatter. För resenären framgår det att det är ett visst transportföretag eller ett visst hotell som ska utföra och ansvara för den beställda tjänsten. En resenär kan i vissa fall framställa specifika önskemål om vem som ska tillhandahålla tjänsterna. Detta tillvägagångssätt är typiskt vid förmedling av flygbiljetter, logi m.m. vid t.ex. individuella affärsresor.Den förmedling som resebyrån i sådana fall utför bör anses som förmedling för annans räkning i dennes namn, varvid de allmänna bestämmelserna om beskattning i ML är tillämpliga och inte de särskilda bestämmelserna i

text: 9 b kap.

text: ML, som ska tillämpas vid förmedling i eget namn.

text: Det kan tänkas att resebyrån även i ovan avsedda fall skriver ut fakturor samt biljetter och andra resedokument på sina egna blanketter. När resebyrån uppbär betalning för de förmedlade tjänsterna från resenären är resebyrån redovisningskyldig till flygbolag m.fl. och tar, om kredit lämnas till resenär, en kreditrisk. Detta bör emellertid inte ge anledning till annan bedömning av frågan om förmedling sker i eget eller i annans namn. Det faktum att en resebyrå konsekvent bokför sina mellanhavanden med å ena sidan transportföretag m.fl och å andra sidan resenärer som köp och försäljning och inte som förmedling mot provision kan, enligt RSV:s uppfattning, inte tillmätas avgörande betydelse för denna fråga. Ovan angivna tjänster ska alltså beskattas enligt ML:s allmänna bestämmelser och inte som sådan reseförmedlingstjänst i eget namn för annans räkning som avses i

text: 9 b kap.

text: ML.

text: 4 Omsättningsland för förmedlingstjänster

text: Tjänster som avser personbefordran i utlandet eller till och från utlandet anses inte omsatta i Sverige enligt 5 kap. 5 § jämfört med

text: 5 kap. 1 §

text: ML. Det samma gäller uthyrning av hotellrum,fritidshus och annan upplåtelse av fastighet i utlandet enligt 5 kap. 4 § jämfört med

text: 5 kap. 1 §

text: ML. Förmedling av sådana tjänster anses inte heller vara omsatt inom landet och ska inte beläggas med svensk moms.

text: Förmedling av sådan tjänst som omfattas av

text: 5 kap. 6 §

text: ML, bl.a. beredande av tillträde till teaterföreställningar, konserter och idrottsevenemang, ska enligt

text: 5 kap. 8 §

text: ML anses omsatt i och beskattas i Sverige om evenemanget äger rum inom EG och förmedlingen görs från fast driftställe i Sverige.

text: För guidetjänster, vilka anses som tjänster avseende tillhandahållande av information, och förmedling därav ska omsättningsland fastställas enligt 5 kap. 7 § 2 st p 5 ML i enlighet med de principer som anges under avsnitt 7 nedan.

text: Andra förmedlingstjänster än sådana som anges i 5 kap. 4, 5, 5a 6, 6a och 7 §§ ML, t.ex förmedling av tjänster som anses omsatta där den som tillhandahåller tjänsten har sitt fasta driftställe så som serveringstjänster och sådana tjänster som avser uthyrning av transportmedel, är omsatta i Sverige om den förmedlade tjänsten omsätts i Sverige och uppdragsgivaren för förmedlingstjänsten inte åberopar ett momsregistreringsnummer i annat EG-land, 5kap.7a § p 1 ML.

text: En sådan förmedlingstjänst är om den avser tjänst som är omsatt i ett annat EG-land omsatt i Sverige om beställaren av förmedlingstjänsten åberopar ett svenskt momsregistreringsnummer, 5kap.7a § p 2 ML.

text: Förmedling av tjänster som är omsatta utanför EG anses alltid som en omsättning utomlands enligt 5 kap. 11 § p 5 ML. Om t.ex ett teaterevenemang äger rum eller om serveringstjänster tillhandahålls utanför EG ska förmedling därav inte beskattas i Sverige enligt 5 kap. 11 § p 5 ML.

text: 5 Administrativa tjänster

text: Utförandet av ett uppdrag som består i att åt en resenär beställa och boka en hotelltjänst eller en tjänst avseende personbefordran kan, oavsett att däri ingår ett mindre administrativt och rådgivande inslag, anses som tillhandahållande av en förmedlingstjänst.

text: Om det administrativa och rådgivande inslaget däremot blir mera omfattande övergår emellertid tjänstens karaktär till en konsulttjänst eller en administrativ tjänst.

text: 6 Reseservicetjänster

text: Det är numera vanligt att resebyråer åt företagskunder utöver sådana tjänster som avser bokning av flyg- och tågbiljetter, hotellrum m.m. åtar sig att tillhandahålla så kallade reseservicetjänster. Olika former av paketlösningar med både bokningstjänster och administrativa tjänster erbjuds på detta sätt bl.a. till företag.

text: Omfattningen av sådana reseservicetjänster kan sträcka sig betydligt vidare än till vad som kan anses ingå i en resebyrås traditionella kundservice vid bokning och förmedling av biljetter och logi. Resebyrån åtar sig således att åt företagen mot ersättning utföra administrativa tjänster som har samband med resandet i företagen. Det kan vara fråga om framtagande av statistik över resandet och resekostnaderna i företagen, bevakning av bokningar, rabatter m.m och tillhandahållande av system för upprättande av reseräkningar.

text: Beroende på avtalens utformning förekommer olika grunder för en resebyrås debitering av ersättning för sådana reseservicetjänster. Det kan vara fråga om såväl fasta årliga grundavgifter motsvarande ett abonnemang för upprätthållandet av en viss servicenivå åt företaget för de tjänster som avtalet avser, som rörliga transaktionsavgifter hänförliga till de tillfällen då resebyråns tjänster tas i anspråk. En kombination av dessa principer tillämpas också. När det gäller beräkning av ersättningen till resebyrån kan avtalen vara utformade på det sättet att däri specificeras att kunden och inte resebyrån ska erhålla samtliga eller en del av de rabatter som flygbolag, hotell m.fl. lämnar och att detta ska kompenseras genom att kunden betalar fasta och rörliga avgifter till resebyrån.

text: 7 Omsättningsland för administrativa tjänster och reseservicetjänster

text: Sådana reseservicetjänster som inte utgör förmedlingstjänster bör enligt RSV:s uppfattning hänföras till sådana konsulttjänster som avses i 5 kap. 7 § andra stycket p 3 ML. Det innebär att tjänsterna enligt

text: 5 kap. 8 §

text: ML ska beläggas med svensk moms om de tillhandahålls någon inom landet eller åt någon i ett annat EG-land som inte är näringsidkare. Det samma bör gälla för de under avsnitt 5 nämnda administrativa tjänsterna. Om någon uppdelning av ersättningen för tjänsterna på förmedlings- eller bokningstjänster och andra tjänster inte görs, och ett totalpris tas ut för reseservicetjänsten, bör hela tjänsten anses som en sådan konsulttjänst som avses i 5 kap. 7 § andra stycket p 3 ML.

text: 8 Faktureringsskyldigheten

text: Det är vanligt att en tjänst som avser t.ex. personbefordran förmedlas i flera led och att det resedokument och den faktura som resenären erhåller upprättas i sista ledet av förmedlingskedjan på förmedlarens egna blanketter. Som angivits ovan bör upprättandet av ett sådant eget dokument inte i sig bli avgörande för frågan om en förmedling görs i eget namn.

text: Om resebyråns kund är skattskyldig till mervärdesskatt, eller har en motsvarande rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt i sin verksamhet, behöver denne för sin mervärdesskatteredovisning ett dokument varav, utöver skattebeloppet för varje skattesats, framgår bl.a. säljarens registreringsnummer till mervärdesskatt. I vissa fall, t.ex. när ersättning för en förmedlad tjänst faktureras tillsammans med provision avseende förmedlingen, kan på en och samma faktura tas upp debiteringar för tillhandahållanden från flera leverantörer. I sådana fall bör av fakturan framgå momsregistreringsnummer för varje leverantör. Om t.ex. registreringsnumret för den som ska utföra en förmedlad tjänst, och är skattskyldig för omsättning av tjänsten, av administrativa skäl inte kan anges på resedokumentet eller fakturan, bör godtas att i stället på handlingen anges någon annan uppgift varigenom den som utför tjänsten enkelt och säkert kan identifieras.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 4906-02/100

status: gällande

title: Avräkning för utländsk (fransk) fastighetsskatt

text: Sammanfattning

text: Taxe foncière och taxe d´habitation är franska fastighetsskatter som utgår på grund av ägande respektive nyttjande av fast egendom. Ägare som bebor sin fastighet har att erlägga båda skatterna, varigenom de får anses jämförliga med statlig fastighetskatt och därmed avräkningsbara enligt 3 § 1 st. 2 p. ArvL. Vid uthyrning däremot är nyttjanderätten skild från ägandet och den taxe d´habitation som en hyresgäst rätteligen ska betala kan inte anses jämförlig med statlig fastighetsskatt.

text: 1 Avräkning av utländsk skatt på privatbostad i utlandet

text: En privatbostad som avses i

text: 2 kap.

text: 12 §§

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: och som är belägen utomlands kan i vissa fall vara skattepliktig till fastighetsskatt i Sverige. Detta framgår av

text: 1 § andra stycket lagen (1984:1052)

text: om statlig fastighetsskatt. Av

text: 2 § andra stycket samma lag

text: följer att ägaren är skattskyldig under tid då han varit bosatt i Sverige. Även utomlands belägna bostadsrättslägenheter och liknande objekt som utgör privatbostäder omfattas av uttaget av fastighetsskatt. Detta har ansetts ligga i linje med önskemålet om en likformig beskattning av bostadsrättslägenheter och egnahem (

text: prop. 1989/90:110 s. 731

text: För att förhindra internationell dubbelbeskattning i sådana fall då en privatbostad beskattas både i Sverige och i utlandet har införts särskilda bestämmelser i

text: 3 § lagen (1986:468)

text: om avräkning av utländsk skatt (AvrL). Som exempel på avräkningsbara utländska skatter anges skatt jämförlig med den statliga fastighetsskatten och skatt som beräknats på schablonintäkt eller liknande på privatbostad i utlandet. Syftet med regleringen är att såväl utländska skatter som är jämförbara med den statliga fastighetsskatten (dvs. objektsskatter) som sådana utländska skatter som beräknats på schablonintäkt eller liknande ska få avräknas integrerat med avräkningen av mera traditionella inkomstskatter (

text: prop. 1990/91:54 s. 289

text: År 1998 omarbetades lagtexten för att mera tydligt ange vilka utländska skatter som är avräkningsbara. I samband därmed uttalades bl.a. följande (

text: prop. 1997/98:135 s. 58

text: f.): "Oavsett hur beskattning av fast egendom utformats i utlandet - om faktisk intäkt eller schablonintäkt beskattats eller om en skatt jämförlig med den svenska fastighetsskatten uttagits - bör avräkning enligt avräkningslagen kunna ske och detta oavsett om avräkningen i Sverige aktualiseras från statlig eller kommunal inkomstskatt avseende faktisk inkomst eller från den statliga fastighetsskatten" Numera har 3 § AvrL följande lydelse (i de delar som här är av intresse):

text: 3 § Med utländsk skatt avses i denna lag följande skatter som betalas till en utländsk stat, delstat eller lokal myndighet:

text: 1. allmän slutlig skatt på inkomst

text: 2. skatt som är jämförlig med den statliga fastighetsskatten och som tagits ut på i utlandet belägen fastighet eller privatbostad,

text: 3. skatt som beräknats på schablonintäkt eller liknande på i utlandet belägen fastighet eller privatbostad,

text: 2 Franska fastighetsskatter

text: Franska fastighetsskatter tas ut på i huvudsak två olika sätt, dels som egendomsskatt, taxe foncière, dels som boendeskatt, taxe d´habitation.

text: Taxe foncière betalas årligen av den som äger fastighet belägen i Frankrike. Skatten tas ut med varierande skattesatser på ett beskattningsunderlag som uppgår till viss andel av ett schablonmässigt beräknat värde för varje fastighet, l e valeur locative cadastrale . För bebyggda fastigheter är beskattningsunderlaget 50 % av det fastställda värdet och för obebyggda fastigheter 80 % av det fastställda värdet.

text: Taxe d´habitation betalas årligen av den som innehar bostad i Frankrike. Skatten tas ut med varierande skattesatser på ett beskattningsunderlag som består av bostadens andel av det schablonmässigt beräknade värdet för fastigheten, le valeur locative cadastrale . Beskattningsunderlaget kan justeras nedåt med hänsyn till den skattskyldiges personliga och ekonomiska förhållanden.

text: En fastighetsägare som bebor sin egen fastighet är skyldig att betala båda skatterna. Om nyttjanderätten till en bostadsfastighet har upplåtits till utomstående är ägaren skyldig att betala taxe foncière medan nyttjanderättshavaren är skyldig att betala taxe d´habitation.

text: Enligt uppgift från det franska finansministeriet kan ingen av skatterna betraktas som skatt på inkomst eller skatt på förmögenhet.

text: 3 RSV:s bedömning

text: För att en utländsk fastighetsskatt ska kunna beaktas vid avräkning av utländsk skatt krävs enligt svensk lag att den utländska skatten är antingen en skatt på inkomst eller en skatt som är jämförlig med den statliga fastighetsskatten eller en skatt på schablonintäkt eller liknande. Avräkning kan medges om den utländska skatten är hänförlig till någon av dessa kategorier.

text: Beträffande taxe foncière , som kan sägas vara en skatt på ägande av fast egendom, har det sedan länge ansetts klart att det är fråga om en skatt som är jämförlig med den statliga fastighetsskatten och att skatten därmed är avräkningsbar på denna grund.

text: Beträffande taxe d´habitation , som kan sägas vara en skatt på nyttjande av fast egendom, har det däremot ansetts mera tveksamt om skatten är avräkningsbar. RSV har tidigare ansett att taxe d´habitation över huvud taget inte kan avräknas från svensk skatt, se Handledning för internationell beskattning år 2000 (RSV 352 utg. 5 s. 338).

text: Om ägaren bebor sin franska fastighet eller bostadsrätt är han således skyldig att erlägga båda skatterna. I detta fall gör RSV numera den bedömningen att skatterna får anses jämförliga med statlig fastighetsskatt eftersom den svenska skatten kan sägas utgå från ett ägande som samtidigt innefattar en rätt för ägaren att bruka sin privatbostad. Vid uthyrning däremot är nyttjanderätten skild från ägandet och den taxe d´habitation som en hyresgäst rätteligen ska betala kan inte anses jämförlig med statlig fastighetsskatt. Denna sistnämnda franska skatt är inte heller avräkningsbar på någon annan grund.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 4965-97/900

title: Skatteplikt för polisväsendets verksamhetstjänster

text: Nytt: 2013-07-01

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Myndigheter och begreppet ekonomisk verksamhet, mervärdesskatt, dnr

text: 131 415747-13/111

text: Sammanfattning

text: Riksskatteverket har i brevsvar till Rikspolisstyrelsen tagit ställning till skatteplikten för verksamhetstjänster som utförs av polisväsendet.

text: Mervärdeskatteplikt för polisväsendets verksamhetstjänster Skrivelse 1998-10-06, diarienummer EKB-973-4154/98

text: Frågan är om några av de av Rikspolisstyrelsen sammanställda verksamhetstjänsterna, "som utförs av polisväsendet genom myndighetsutövning", inte anses ingå som ett led i myndighetsutövning enligt mervärdeskattelagen (ML) och därmed utgöra yrkesmässig verksamhet.

text: Skattskyldighet för statliga myndigheter infördes i lagen, 1968:430, om mervärdeskatt (GML) vid skattereformen 1991. I proposition 1989/90:111 kan utläsas att en bärande tanke för reformen var att uppnå konkurensneutralitet mellan offentlig egenregi och upphandling. Myndigheter och kommuner kompenserades för mervärdeskattekostnader samtidigt som skattskyldigheten utvidgades. För flertalet statliga myndigheter (avsnitt 2.3.2) föreslogs att om myndigheten tillhandahåller skattepliktiga varor och tjänster skall verksamheten vara att anse som yrkesmässig oberoende av om verksamheten bedrivs med vinstsyfte eller ej. I den mån en vara eller tjänst tillhandahålls av en myndighet som ett led i myndighetsutövning, och således inte på privaträttslig grund, bör dock skattskyldighet inte föreligga.

text: I specialmotiveringen till anvisningarna till 2 § GML utvecklas begreppet myndighetsutövning. Med det föreslagna begreppet myndighetsutövning förstås i enlighet med vad som gäller i andra sammanhang beslut eller åtgärder som ytterst är uttryck för samhällets maktbefogenheter och som kommer till stånd och får rättsverkningar för eller emot den enskilde i kraft av offentligrättsliga regler och inte på grund av avtal eller i övrigt regler av privaträttslig natur. Ett på författning grundat monopol på något visst slag av tjänst medför inte att det är fråga om någon myndighetsutövning. Detsamma gäller om en myndighet i författning direkt ålagts att bedriva viss form av verksamhet. Det avgörande är i stället förhållandet mellan å ena sidan myndigheten och å andra sidan den enskilde.

text: Författningstextens utformning "som ett led i myndighetsutöving" uppges i specialmotiveringen ha i princip samma innebörd som begreppet "vid myndighetsutövning" i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: och

text: 20 kap. 1 § första stycket brottsbalken

text: . Det måste emellertid enligt specialmotiveringen beaktas att bestämmelsen i GML avses tillgodose andra syften än de båda nämnda bestämmelserna i

text: skadeståndslagen

text: och

text: brottsbalken

text: . I GML är det närmast fråga om att bestämma omfattningen av skattskyldigheten för offentlig utåtriktad verksamhet med hänsyn till bl.a. konkurensneutralitet och fiskala intressen.

text: Vid anslutningen till EG gjordes en anpassningen av GML till EG:s direktiv om utformningen av mervärdesbeskattningen. Vad avser myndighetsutövning gjordes inga förändringar utan lagreglerna överfördes till ML.

text: Uttalandena i propositionen ger således stöd för att begreppet "led i myndighetsutövning" i ML inte med nödvändighet måste överensstämma med vad som i andra sammanhang avses med begreppet "vid myndighetsutövning".

text: De i rikspolisstyrlesens sammanställning angivna "verksamhetstjänsterna" kan delas in i följande grupper.

text: 1 Försäljning av varor

text: Försäljning av djur som omhändertas enligt

text: djurskyddslagen

text: Försäljning av "överavskjutna djur"

text: Jaktvårdsfonden (i vissa fall ska överskott från polismyndighetens försäljning av djur tillföras jaktvårdsfonden)

text: Egendom som förverkats eller tagits i förvar

text: Hittegods

text: 1.1 Skattepliktiga försäljningar

text: Statens försäljning av en vara, där äganderätten övergått till staten, kan ses som ett privaträttsligt avtal med köparen. Det spelar därvid inte någon roll vilken myndighetsutövning som kan ha legat till grund för statens övertagande av varan. Enligt riksskatteverkets uppfattning sker sådana försäljningar i yrkesmässig verksamhet varför omsättningen är skattepliktig.

text: 1.2 Icke skattepliktiga försäljningar

text: I de fall polismyndigheten säljer en vara, t.ex. ett tvångsomhändertaget djur, och köpesumman ska redovisas till ägaren efter eventuella avdrag för kostnader får försäljningen enligt riskskatteverkets uppfattning anses som ett led i myndighetsutövning. För polismyndigheten föreligger därför inte skattskyldighet för omsättningen. Varans ägare kan däremot vara skattskyldig för samma omsättning.

text: 2 Tillhandahållna tjänster

text: Ersättning för kostnader för ordningshållning enligt

text: ordningslagen

text: Ersättning för polisbevakning i samband med transporter med tunga/ breda fordon samt vid värdetransporter

text: Ersättning för anslutning av larmanläggning till polisen samt vid falsklarm

text: Ersättning enligt lag (

text: ) om flyttning av fordon i vissa fall

text: Låsöppning

text: 2.1 Skattepliktiga tjänster

text: Anslutning av larmanläggning och därmed utryckning vid obefogade larm, bevakning av värdetransporter, flyttning av fordon med stöd av

text: 2 § andra stycket lagen (1982:129)

text: om flyttning av fordon i vissa fall (kostnaden skall bäras av den som påkallat flyttningen) och låsöppning på lägenhetsinnehavarens uttryckliga uppdrag kan alla ses som tjänster polismyndigheten tillhandahåller på grund av privaträttsliga avtal. Enligt riksskatteverkets uppfattning är ovanstående tjänster - oaktat att de för polismyndigheten framstår som myndighetsutövning och ersättningens storlek regleras i författning - tillhandahållna i yrkesmässig verksamhet. Omsättningen är därmed skattepliktig.

text: 2.2 Icke skattepliktiga tjänster

text: Ordningshållning enligt

text: ordningslagen

text: , polisbevakning som uppställs som villkor i vissa beslut avseende transporter och flyttning av fordon där ägaren är skyldig att ersätta kostnaden är sådana verksamhetstjänster som enligt riksskatteverkets uppfattning att se som ett led i myndighetsutövning. Verksamheten är därmed inte yrkesmässig och omsättningen är inte skattepliktig.

text: 3 Ersättning som inte utgör omsättning enligt ML

text: Ersättning för skadad egendom

text: Ersättning som en skadelidande erhåller av den vållande eller dennes försäkringsbolag är inte skattepliktig för den skadelidande eftersom den inte utgår på grund av omsättning enligt ML.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 5056-00/100

title: Hanteringen av s.k. ALMI-fall i mervärdesskattehänseende

text: Nytt: 2011-02-01

text: Detta ställningstagande upphör att gälla. Den rättsliga frågeställning som behandlas i ställningstagandet finns behandlad i senare rättspraxis och ställningstagande (se bl.a. Regeringsrättens dom 2010-11-24, mål nr

text: och Skatteverkets ställningstaganden Skattskyldighet och avdragsrätt till mervärdesskatt för föreningar, stiftelser m.fl. som har till syfte att stimulera entreprenörskap och nyföretagande, dnr

text: 130 455977-05/111

text: , samt Mervärdesskatt vid mottagande av bidrag från EU:s strukturfonder, dnr

text: 131 568530-09/111

text: Sammanfattning

text: RSV vidhåller sin uppfattning att avdragsrätt föreligger endast för den mervärdesskatt som kan hänföras till anskaffningar för den affärsmässiga konsultverksamheten men inte för verksamheten i övrigt.

text: Riksskatteverket (RSV) har i en skrivelse den 28 maj 1997, dnr

text: bl.a. behandlat de s.k. ALMI-fallen. RSV ansåg att rätt till avdrag förelåg endast i fråga om den del av ALMI:s sammantagna verksamhet som avsåg konsulttjänster utförda mot ersättning.

text: Skatterättsnämnden har därefter i förhandsbesked den 27 april 1998, såvitt nu är ifråga, funnit att rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt på anskaffningar till verksamhet som finansieras genom driftbidrag och projektmedel förelåg. RSV överklagade förhandsbeskedet i denna del och vidhöll sin inställning.

text: I en skrivelse den 20 oktober 1998, dnr

text: , gjorde RSV ett uttalande angående den fortsatta hanteringen av ALMI-fall med anledning av Skatterättsnämndens förhandsbesked.

text: Regeringsrätten (RR) har därefter i beslut den 16 december 1999 (mål nr

text: ) undanröjt förhandsbeskedet i den del det överklagats och avvisat ansökningen i motsvarande del.

text: Fråga har nu uppkommit om den fortsatta hanteringen av ALMI-fallen och i vad mån undanröjandet av förhandsbeskedet och avvisningen av ansökningen bör påverka den uppfattning som RSV tidigare har redovisat i denna fråga.

text: RR:s bedömning, grunder för undanröjandet av förhandsbeskedet.

text: RR anför bl.a. att bestämmelserna i

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, har anpassats till innehållet i rådets sjätte mervärdesskattedirektiv (

text: ). I de här aktuella hänseendena innebär direktivet och ML i huvudsak följande. Enligt direktivet skall mervärdesskatt betalas för tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag av en skattskyldig person i denna egenskap (

text: artikel 2.1

text: ). Med skattskyldig person avses varje person som självständigt bedriver ekonomisk verksamhet (

text: artikel 4.1

text: ). Rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt gäller för varor eller tjänster som tillhandahålls av annan skattskyldig person förutsatt att varorna eller tjänsterna används i samband med skattepliktiga transaktioner (

text: artikel 17.2

text: , undantag från principen följer av

text: artikel 17.3

text: ). Är varor och tjänster avsedda såväl för transaktioner med avseende på vilka mervärdesskatten är avdragsgill som för transaktioner med avseende på vilka mervärdesskatten inte är avdragsgill är endast den del av mervärdesskatten avdragsgill som kan hänföras till de förstnämnda transaktionerna (artikel

text: och

text: RR anförde vidare. Enligt motsvarande reglering i ML gäller att mervärdesskatt skall betalas vid sådan omsättning av tjänster som är skattepliktig och görs i en yrkesmässig verksamhet (1 kap. 1 § 1). Med omsättning av tjänst förstås att en tjänst tillhandahålls någon mot ersättning eller att en tjänst tas i anspråk genom uttag (2 kap. 1 § andra stycket). Vad som föreskrivs i fråga om verksamhet avser såväl hela verksamheten som en del av verksamheten (1 kap. 7 §). Den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet - dvs. en sådan verksamhet i vilken omsättning av varor eller tjänster medför skattskyldighet - får göra avdrag för den ingående skatt som hänför sig till förvärv i verksamheten (8 kap. 3 §). Särskilda regler gäller om förvärvet görs för flera verksamheter av vilka någon inte medför skattskyldighet eller för en verksamhet som endast delvis medför skattskyldighet (8 kap. 13 §). I sistnämnda fall får avdrag göras endast för skatten på den del av ersättningen som hänför sig till verksamhet som medför skattskyldighet.

text: RR gjorde följande bedömning.

text: Den svenska mervärdesskattelagstiftningen har anpassats till EG-direktiv. Tolkningen av ML:s bestämmelser skall därför i första hand ske utifrån EG-regler och den EG-rättsliga praxis som finns på området.

text: Bolaget har gjort gällande att regleringen i ML leder till att bolaget har rätt till fullt avdrag för ingående mervärdesskatt avseende förvärv för konsulttjänster m.m., oavsett om dessa tillhandahålls mot ersättning eller utan ersättning. Bolaget har åberopat att alla dessa tjänster ingår i samma verksamhet enligt ML.

text: De i ML använda begreppen verksamhet och del av verksamhet har inte definierats. Begreppen har enligt RR:s uppfattning inte en innebörd som är så entydig att de bestämmelser där begreppen förekommer kan grunda en avdragsrätt för bolaget som inte har stöd i direktivet. Det finns i själva verket ett stort utrymme att tolka bestämmelserna i ML på ett sätt som krävs för att det enligt direktivet åsyftade resultatet skall uppnås. Inte heller kan de andra bestämmelserna i ML som är aktuella i målet grunda någon självständig avdragsrätt. Slutsatsen blir att det ytterst är direktivet som avgör bolagets rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt.

text: En princip som kommer till uttryck i

text: artikel 17.2 a i direktivet

text: är att det skall föreligga en korrespondens mellan avdragsrätt och skattskyldighet - föreligger inte skattskyldighet föreligger normalt inte heller avdragsrätt. Det synsättet går igen i

text: artikel 17.5

text: . Artikeln reglerar det fallet att varor och tjänster används såväl för transaktioner som är skattepliktiga som för transaktioner som är undantagna från skatteplikt.

text: I det av EG-domstolen avgjorda målet

text: , Rec. 1982, s. 1275, tillhandahöll en juridisk person - Hong Kong Trade Development Council - utan ersättning tjänster av likartat slag som bolaget. Inga tjänster tillhandahölls mot ersättning. Den juridiska personen ansågs av EG-domstolen inte bedriva en sådan verksamhet att den blev att anse som en skattskyldig person. Frågan om rätt till avdrag aktualiserades därför inte.

text: Det är möjligt att den skattemässiga bedömningen såvitt avser de i rättsfallet tillhandahållna tjänsterna hade blivit densamma om det dessutom - som i fråga om bolaget - förekommit tillhandahållanden mot ersättning. En sådan lösning förutsätter att den del av den sammantagna verksamheten som avser vederlagsfria tillhandahållanden bryts ut så att den inte kommer att omfattas av mervärdesbeskattningen. Stöd för att det är så man skall gå till väga kan hämtas från EG-domstolens avgörande i

text: mål C-333/91

text: Sofitam, Rec. 1993, s. I-3513 (jfr också generaladvokaten Fennellys förslag till avgörande i

text: mål C-80/95

text: Harnas & Helm, REG 1997, s. I-745) och det är ett sådant alternativ som förordas av minoriteten i Skatterättsnämnden och av RSV. Andra alternativ är emellertid också tänkbara.

text: Även om sådana tjänster som tillhandahålls utan ersättning anses ligga utanför den egentliga rörelsen kan avdrag för förvärv som kan hänföras till dessa tjänster inte uteslutas. Av EG-domstolens avgörande i fallet Lennartz (

text: , Rec.1991, s. I-3795) följer att en skattskyldig i princip har rätt att göra avdrag för all ingående mervärdesskatt avseende en förvärvad anläggningstillgång som delvis används privat. I så fall skall, framgår det av avgörandet, det privata användandet beskattas. Av ett senare avgörande framgår att den skattskyldige kan begränsa avdraget så att det motsvarar den del som används i rörelsen och att någon beskattning i ett senare skede då inte skall ske (

text: Armbrecht, REG 1995, s. I-2807; i p. 20 av avgörandet berörs Lennartz-fallet).

text: I direktivet grundas skattskyldigheten för privat eller i övrigt rörelsefrämmande användning av varor på att denna användning behandlas som ett tillhandahållande av tjänst mot vederlag (

text: artikel 6.2 a

text: ). Motsvarande gäller i fråga om rörelsefrämmande tillhandahållande av tjänster som sker utan något faktiskt vederlag (

text: artikel 6.2

text: .b; i ML finns bestämmelser om vad som avses med uttag av tjänst i 2 kap. 5 §). Av EG-domstolens praxis kan inte några säkra slutsatser dras om tillämpningsområdet för artiklarna 6.2

text: a

text: och

text: b

text: Av det anförda följer att det är oklart vad som i mervärdesskattehänseende gäller rörande de konsulttjänster m.m. som tillhandahålls utan ersättning och att det för frågan om avdragsrätt har betydelse vad som gäller beträffande skattskyldigheten. Ansökningen om förhandsbesked omfattar inte frågan om eventuell skattskyldighet. Bolaget och RSV har dock berört saken i skriftväxlingen hos nämnden. RSV:s inställning var där att uttagsbeskattning skulle ske för den händelse att avdrag medgavs. Bolaget bestred detta, dels därför att tillhandahållandet av de vederlagsfria tjänsterna låg inom ramen för bolagets ändamål och dels därför att det förhållandet att någon ersättning inte togs ut var marknadsmässigt betingat.

text: Ett förhandsbesked är bindande endast om det åberopas av den skattskyldige. När det finns ett sådant samband mellan avdragsrätt och skattskyldighet som i det aktuella målet är det med hänsyn till bl.a. de rättsliga verkningarna av ett förhandsbesked angeläget att inte bara den ena utan båda frågeställningarna kan bli föremål för en formell prövning. Redan av detta skäl hade det varit önskvärt att ansökningen hade omfattat också frågan om eventuell uttagsbeskattning.

text: Ett allmänt krav för att förhandsbesked skall lämnas är att de faktiska omständigheter som beskedet skall grundas på är tillräckligt klarlagda (jfr.

text: RÅ 1989 not. 264

text: ). När en ansökan om förhandsbesked aktualiserar en tillämpning av EG-rätten gör sig - inte minst med hänsyn till att RR efter ett överklagande kan behöva inhämta ett förhandsavgörande från EG-domstolen - särskilda aspekter gällande. Det är t.ex. angeläget att beskrivningen av de faktiska omständigheterna relateras till EG-rätten och att ansökningen inte utformas på ett sätt som kan vara ägnat att skapa svårigheter i den fortsatta handläggningen. Det kan också erinras om att det från EG-domstolens sida har framhållits att det är önskvärt att en begäran om förhandsavgörande åtföljs av en beskrivning av den faktiska och rättsliga bakgrunden. Det är i det perspektivet naturligtvis en nackdel om parterna i sin argumentering avstått från att ta upp frågeställningar som kan vara relevanta vid bedömningen.

text: Som framgått ovan omfattar bolagets ansökan inte någon fråga om uttagsbeskattning. Saken har inte heller berörts i Skatterättsnämndens förhandsbesked och en bedömning i första instans finns alltså inte. Det saknas vidare uppgift om vad den ingående mervärdesskatten avser (investeringsvaror, tjänster m.m.) liksom underlag för att bedöma bolagets invändning att vederlagsfriheten för de av bolaget utförda tjänsterna är marknadsmässigt betingad. Även i övrigt finns brister i materialet.

text: Mot bakgrund av vad här sagts finner RR att förhandsbeskedet skall undanröjas i den del det överklagats.

text: RSV:s bedömning

text: Frågan är således om något inträffat som bör föranleda en annan ståndpunkt än den som framförts av RSV i yttrande över ansökan om förhandsbesked och senare i överklagandet till RR.

text: Av det som RR anfört i beslutet om undanröjande av förhandsbeskedet framgår att en möjlig lösning av frågorna om avdragsrätt och eventuell uttagsbeskattning är ett sådant alternativ som förordats av minoriteten i Skatterättsnämnden och av RSV, dvs. att avdragsrätten genom en uppdelning av verksamheten begränsas till att omfatta de aktiviteter som innefattar tillhandahållande av tjänster mot ersättning. RR ansåg emellertid att en ansökan om förhandsbesked borde ha omfattat också frågan om en mera generell avdragsrätt i förening med uttagsbeskattning så att även denna möjlighet kunde ha prövats i ärendet. I avsaknad härav ansåg RR att något förhandsbesked ej kan meddelas och att ansökan därför skulle ha avvisats.

text: Situationen som uppkommit efter det att RR undanröjt förhandsbeskedet är, enligt RSV:s bedömning, den som i princip rådde innan Skatterättsnämnden meddelade sitt förhandsbesked. Den möjlighet som finns enligt RR att överväga uttagsbeskattning har hela tiden funnits med som ett alternativ till begränsning av avdragsrätten. Enligt RSV:s uppfattning har därför inget i rättsläget förändrats som motiverar ett ändrat ställningstagande från RSV:s sida. RSV anser således fortfarande att det inte föreligger förutsättningar för en avdragsrätt utan några inskränkningar däri eller utan några andra motsvarande korrigeringar av beskattningsresultatet.

text: RSV vidhåller således sin uppfattning att avdragsrätt föreligger endast för den mervärdesskatt som kan hänföras till anskaffningar för den affärsmässiga konsultverksamheten men inte för verksamheten i övrigt.

text: I de fall skattemyndigheterna i pågående processer begränsat avdragsrätten eller vidtagit någon annan motsvarande beskattningsåtgärd bör myndigheterna vidhålla sin talan. I kommande prövningar bör beskattningsbeslut meddelas i enlighet med ovan nämnda begränsning av avdrag.

text: Upplysningsvis vill RSV informera om att en ny ansökan om förhandsbesked gällande skattskyldighet och avdragsrätt vid bidragsfinansierad verksamhet är under handläggning i Skatterättsnämnden.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 5104-98/513

text: Nytt: 2007-08-22

text: Detta ställningstagande upphör att gälla eftersom innehållet i skrivelsen har blivit inaktuellt till följd av lagändringar.

text: Sammanfattning

text: Redovisningstidpunkt för moms (bokslutsmetoden).

text: Bakgrund

text: Skattskyldiga till moms registreras att redovisa moms antingen enligt faktureringsmetoden eller bokslutsmetoden. Faktureringsmetoden tilldelas dem som löpande bokför fordringar och skulder, jfr

text: 8 § 2 st. bokföringslagen

text: (BFL). Bokslutsmetoden (kontantmetoden) tilldelas de som endast har ett fåtal fakturor som inte uppgår till större belopp eller vars årliga omsättning i verksamheten normalt understiger 20 basbelopp. Vid räkenskapsårets utgång skall vid bokslutsmetoden samtliga då obetalda fordringar och skulder läggas till, jfr

text: 8 § 3 st.

text: BFL och Bokföringsnämndens (BFN) rekommendation BFN R 6 p. 16 samt Handledning för mervärdesskatt 1998 sid 479 f (se avsnitt 17.1 i MHL 1999).

text: Fråga

text: Enligt BFL får bokföringsskyldiga med en omsättning under 20 basbelopp använda kontantmetoden. I BFN:s uttalande BFN U 90:2 ställs följande minimikrav på bokföringen vid bokslut för dem som använder kontantmetoden:

text: Obetalda fakturor som föreligger vid räkenskapsårets utgång bokförs som kundfordringar och leverantörsskulder.

text: Övriga obetalda fordringar på kunder respektive skulder till leverantörer - som hör till det gamla räkenskapsåret men där faktura inte föreligger på balansdagen - bör bokföras som interimsposter.

text: Om ett företag levererar en vara före bokslutsdagen och fakturerar denna efter bokslutsdagen (enligt normal faktureringsrutin för företaget) skall denna enligt BFN U 90:2 bokföras som en interimspost. När skall mervärdesskatten redovisas? I bokslutsmånaden eller i första månaden på det nya räkenskapsåret?

text: Svar

text: Enligt

text: 13 kap.

text: och

text: 16 §§

text: mervärdesskattelagen

text: skall utgående respektive ingående skatt redovisas/dras av i den period då den som omsätter/förvärvar en vara eller tjänst enligt god redovisningssed har bokfört eller borde ha bokfört omsättningen/förvärvet.

text: När faktureringsmetoden infördes uttalade departementschefen i proposition 1978/79:141 sid 47 följande: "En fråga som återstår att behandla i detta sammanhang är den hur redovisning av mervärdeskatt skall ske vid beskattningsårets utgång av skattskyldiga som tillämpar kontantmetoden under löpande år eller helårsredovisning. Dessa skattskyldiga skall vid årets utgång i sin bokföring ta upp alla då föreliggande fakturor som ännu inte har betalats. I självdeklarationen skall de redovisa även utgående skulder och fordringar som hänför sig till verksamheten. Det krävs alltså inte någon ytterligare arbetsinsats för dem att redovisa också mervärdeskatten på utestående fordringar och skulder i den sista deklarationen till mervärdeskatt för beskattningsåret eller i årsdeklarationen."

text: Det ovan anförda får anses innebära att vid bokslutsmetoden (kontantmetoden) skall vid räkenskapsårets utgång moms redovisas på fordringar och skulder som bokförts eller borde ha bokförts enligt god redovisningssed, jfr handledningen sid 480 (se avsnitt 17.1 i MHL 1999). I det omfrågade fallet skall momsen redovisas på det nya räkenskapsåret eftersom fordran i bokslutet endast har redovisats som en interimspost (bokföringsorder) och det av förutsättningarna inte heller framgår att faktureringen borde ha skett dessförinnan.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 530 7161-02/110

title: Tilldelning av organisationsnummer, ideell förenings ändamål

text: Sammanfattning

text: Riksskatteverket (RSV) har uppmärksammat att vid tilldelning av organisationsnummer för ideella föreningar förekommer en oenhetlig hantering i fråga om vilka bedömningar skattemyndigheterna (SKM) ska göra och vilka krav som bör ställas på t.ex. innehållet i stadgar. RSV:s uppfattning är att SKM:s bedömningar vid tilldelning av organisationsnummer för ideella föreningar ska inskränkas till att avse enbart frågan om en juridisk person är för handen.

text: 1 Bakgrund

text: 2 Föreningsfriheten

text: Enligt 2 kap. 1 § p 5

text: regeringsformen

text: (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad föreningsfrihet; frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften.

text: Enligt

text: 2 kap. 14 § andra stycket

text: RF får föreningsfriheten endast begränsas såvitt gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visst etniskt ursprung.

text: Exempel på inskränkningar av föreningsfriheten finns i

text: 18 kap. 4 § brottsbalken

text: , olovlig kårverksamhet.

text: I övrigt finns inte i Sverige någon allmän lagstiftning till skydd för den offentligrättsliga föreningsfriheten (till skillnad från den arbetsrättsliga föreningsfriheten). I avsaknad av förbud råder full frihet att bilda och ansluta sig föreningar och dessa kan fritt utöva sin verksamhet.

text: 3 Avtalet

text: En ideell förening bildas genom att ett antal personer sluter ett avtal (stadgar) om viss samverkan för ett bestämt ändamål. Frågan är i vilken utsträckning ett avtal skulle kunna vara ogiltigt med tanke på det ändamål som föreningen avser att tillgodose. Det förtjänar att påpekas att ideellt syfte i detta sammanhang innefattar i stort sett varje syfte som inte avser att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Observera dock att en förening med ekonomiskt syfte är ideell om den inte driver näring.

text: Huvudregeln är att enskilda individer själva ska kunna bestämma om de vill avtala, med vem de vill avtala och vad avtalet ska innehålla. Legala förbud kan finnas dels genom att avtal i strid med sådana förbud straffsanktioneras eller genom att avtalen saknar civilrättslig verkan. Trots att legala förbud inte råder, kan i vissa fall avtalsförpliktelserna inte framtvingas med hjälp av domstolar och myndigheter. Ett exempel på detta är avtal i strid med goda seder. I begreppet ”goda seder” innefattas bl.a. spelskulder. Avtal i strid mot förbud eller som ett led i en brottslig handling kan innebära att avtalet blir civilrättsligt ogiltigt.

text: 4 RSV:s ställningstaganden

text: Föreningsfriheten i grundlagen har endast begränsats genom ett par straffstadganden. Vid bedömningen av vad som kan utgöra brottslig handling, är detta förbehållet de allmänna domstolarna att avgöra efter det att åklagare väckt åtal. Enligt allmänna rättsprinciper är envar att betrakta som oskyldig till dess motsatsen bevisats i en opartisk domstol inrättad enligt lag. I ärenden om tilldelning av organisationsnummer har vi inte någon befogenhet att förekomma åklagaren och rättens bedömning av huruvida en gärning är brottslig eller inte.

text: Vad avser stiftelses ändamål har gjorts gällande att detta inte får strida mot lag och goda seder samt att tilldelning av organisationsnummer för stiftelse kan nekas på den grund att stiftelsebildning inte kommit till stånd. Den parallell som dragits mellan ideell förening och stiftelses ändamål är inte helt adekvat. Medan en ideell förening är en sammanslutning av personer som bedriver någon form av ideell verksamhet i vid bemärkelse, så förvaltar en stiftelse en viss förmögenhet att tjäna ett bestämt ändamål. Begränsningen av stiftelsens ändamål kommer därmed inte i konflikt med grundlagens bestämmelser om föreningsfrihet.

text: Tilldelningen av organisationsnummer innebär endast en formell prövning av om tilldelning kan ske dvs. en formell bedömning huruvida en juridisk person är för handen eller inte. Vid denna bedömning är kraven relativt blygsamma och kan inte anses innefatta vare sig moraliska eller straffrättsliga bedömningar. Att problem kan uppkomma beträffande brottslighet och otillbörligt skatteundandragande är något som får lösas på annat sätt, t.ex. genom olika granskningsåtgärder eller brottsanmälan.

text: Därutöver ankommer det inte på vare sig SKM eller RSV att utveckla rättspraxis avseende när en ideell förening har rättskapacitet eller inte. Denna uppgift har framförallt anförtrotts de allmänna domstolarna. Det kan dock anses otillfredsställande att den här problematiken svårligen kommer under domstolarnas prövning. Visserligen torde det finnas möjlighet för enskild ideell förening att få ett överklagat beslut om tilldelning av organisationsnummer rättsprövat av Regeringsrätten. Denna prövning skulle dock komma att avse rättsenligheten av tilldelningsbeslutet.

text: RSV:s uppfattning är alltså att SKM:s bedömningar vid tilldelning av organisationsnummer för ideella föreningar ska inskränkas till att avse enbart frågan om en juridisk person är för handen.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 53063-00/120

title: Dentaltekniska produkter

text: Nyhet 2016-01-20:

text: Denna skrivelse upphör att gälla genom ställningstagande dnr

text: 131 26976-16/111

text: Dentaltekniska produkter

text: I skrivelse, som inkom till Riksskatteverket (RSV) 2000-01-10 har Nordvästra Skånes sjukvårdsdistrikt med anledning av förestående bolagisering frågat om titankomponenter, som används inom den käkkirurgiska verksamheten på sjukhuset, är att betrakta som momsbefriade dentaltekniska produkter.

text: Av skrivelsen och kompletterande skriftliga och muntliga uppgifter framgår att ifrågavarandetitankomponenter inköps från svensk dentalhandel och är framställda av kommersiellt ren ttitan. Komponenterna är avsedda att vid ett kirurgiskt ingrepp installeras i tandlösa områden i käken. Komponenterna har inte av leverantören särskilt avpassats för viss patient utan levereras i olika längder som sedan av tandkirurgen utväljs med hänsyn till respektive patient.

text: Gällande rätt

text: Momsfriheten för dentaltekniska produkter infördes från och med den 1 januari 1974 genomen ändring i förordningen (

text: ) om mervärdeskatt, MF. I propositionen 1973:163 anfördes på s. 121 följande angående gällande bestämmelser för tandtekniska arbeten:

text: "Läkarvård, tandvård och andra personliga tjänster har i princip ställts utanför mervärdeskatten. I enlighet härmed utgör tandläkares behandling av patienter inte prestationer som omfattas av MF och därmed föreligger inte skattskyldighet för tandläkare. Detta innebär emellertid inte att tandvården är helt fri från mervärdebeskattning. Tandläkares förvärv av varor och tjänster för verksamheten beskattas enligt de allmänna reglerna och då inga särskilda undantag gjorts för dentalartiklar innebär detta att mervärdeskatt utgår på i principall utrustning och allt material som anskaffas av tandläkare. Detsamma gäller i fråga om tandtekniska arbeten, såsom proteser, tandkronor och bryggor, liksom i fråga om ändring, reparation och annan enligt 10 § 1 MF skattepliktig tjänst på sådana varor. Utförs tandtekniskt arbete av tandläkaren själv eller av en hos honom anställd tandtekniker träffar mervärdeskatten endast det för arbetet använda materialet. I sådant fall betraktas det tandtekniska arbetet som en del av tandläkarens behandling. Anlitas ett fristående dentallaboratorium för utförandet av ett tandtekniskt arbete föreligger framställning och tillhandahållande av skattepliktig vara, för vilken skatt utgår enligt det av laboratoriet betingade totala vederlaget."

text: I nämnda proposition, s. 122 ff, framgår att en utredning visat att beskattningen av tandtekniska arbeten lett till konkurrenssnedvridning och medfört att tandläkarbolag anställt egna tandtekniker för att minska skattebelastningen. Vidare framgår av propositionen att i Danmark är dentallaboratorier, tandläkare och praktiserande tandtekniker fritagna frånskyldighet att betala skatt på omsättning av lösa och fasta tandproteser som framställts av dem samt på individuellt avpassade apparaturer för ortodontiska, käkortopediska och käkkirurgiskabehandlingar. Utredningen föreslår att dentaltekniska produkter ”som är avsedda för patienter, t.ex. tandbryggor, tandkronor och stifttänder” skall undantas från skatteplikt i Sverige.

text: Departementschefen uttalar i nämnda proposition, s. 132:

text: "Utredningen föreslår ytterligare en ändring i skatteplikten för varor, nämligen beträffande dentaltekniska produkter. Skatteplikten för dessa varor medför, framhåller utredningen, en högre skattebelastning om de framställs av ett dentallaboratorium än om de framställs av en tandläkare eller av en hos tandläkare anställd tandtekniker. Detta förhållande har föranlett arrangemang från både tandläkare och tandtekniker i syfte att undgå den högre skattebelastningen. För att undanröja denna olikhet i beskattningen föreslår utredningen, att tandbryggor, proteser och andra dentaltekniska produkter undantas från skatteplikt vid omsättning till tandläkare eller konsumenter, dock utan någon rätt till avdrag för ingåendeskatt. Jag biträder utredningsförslaget med den vid remissbehandlingen förordade justeringen, att undantaget bör gälla även vid omsättning mellan tandtekniker."

text: Nu gällande bestämmelser finns intagna i

text: mervärdesskattelagen

text: , 1994:200. Vid införandet av den nya lagen framgår av propositionen 1993/94:99 att någon förändring av skattefrihetensomfattning beträffande dentaltekniska produkter inte avsågs.

text: RSV:s bedömning

text: RSV gör den bedömningen att ifrågavarande titankomponenter inte är sådana dentaltekniskaprodukter som undantas från skatteplikt enligt

text: mervärdesskattelagen

text: . Med hänsyn tillförarbetena och syftet med lagstiftningen får dentaltekniska produkter anses vara en sådan produkt som avpassats för en viss patient av en tandtekniker efter direktiv från en tandläkare eller motsvarande.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 531-00/110

title: Relationsändringen mellan staten och Svenska kyrkan

text: Nytt: 2016-01-20

text: Detta ställningstagande upphör att gälla genom ställningstagandet Upphävande av flera olika ställningstaganden, dnr

text: 131 26976-16/111

text: Inledning

text: Genom Lag (

text: ) om trossamfund infördes en ny associationsform, registrerattrossamfund. Av

text: 5 §

text: i denna lag framgår att med registrerat trossamfund avses

text: 1. Svenska kyrkan och

text: 2. trossamfund som har registrerats enligt nämnda lag.

text: Svenska kyrkan är från årsskiftet 1999/2000 ett registrerat trossamfund. För övriga trossamfund, som i regel är ideella föreningar i dag, gäller att de på egen begäran kan registreras som trossamfund hos Kammarkollegiet. Om de inte begär sådan registrering, bibehåller de den juridiska form de har. Stiftelser får enligt 7 § inte registreras enligt nämnda lag.

text: Svenska kyrkan

text: Genom den s.k. relationsändringen skiljdes Svenska kyrkan från staten vid årsskiftet1999/2000. Relationsändringen har skett genom en rad ändringar i gällande lagar, alltifrån grundlag till vanliga lagar. Även några nya lagar har tillkommit.

text: Fr.o.m. den 1 januari 2000 framträder Svenska kyrkan, som församlingar och stift enligt lag (

text: ) om Svenska kyrkan. Dessa utgör liksom sammanslutningar av församlingar (kyrkliga samfälligheter) självständiga juridiska personer. Stiften, församlingarna och de kyrkliga samfälligheterna blir registrerade organisatoriska delar av trossamfundet Svenska kyrkan.

text: Genom relationsändringen upphör församlingarnas kommunstatus.

text: Organisationsnummer

text: Eftersom registrerade trossamfund och dess organisatoriska delar fr.o.m. den 1 januari 2000 blir nya juridiska personer skall de ha organisationsnummer, lag (

text: ) om ändring i lagen (

text: ) om identitetsbeteckning för juridiska personer. Organisationsnummer tilldelas av Kammarkollegiet. Av praktiska skäl har man valt att låta t.ex. församlingarna behålla sina gamla organisationsnummer, vilka ingår i den s.k. 20-serien, som avser kommuner.

text: Fastigheter

text: Äganderätten till den specialreglerade kyrkliga egendom, som i dag huvudsakligen består av egendom med stiftelsekaraktär, kommer efter relationsändringen att överföras till Svenska kyrkan, dess församlingar eller kyrkliga samfälligheter. Detta gäller dock inte de s.k. prästlönetillgångarna och Lunds domkyrka med fastigheter och fastighetsfond. Dessa bibehålls som självständiga förmögenheter men förvaltas av Svenska kyrkan. Enligt internt beslut inom kyrkan skall stiften förvalta prästlönetillgångarna. För den kyrkokommunala egendomen gäller att den överförs till de nybildade juridiska personerna. Äganderätten till den fria stiftelse- och föreningsegendomen påverkas inte av relationsändringen.

text: Inkomstbeskattning

text: Genom lag (

text: ) om ändring i lagen (

text: ) om statlig inkomstskatt (SIL) ingår registrerade trossamfund fr.o.m. den 1 januari 2000 i

text: 7 § 5 mom.

text: SIL, vilket innebär att de har samma skattskyldighet som ideella föreningar. Därigenom förlorar t.ex. församlingarna sin hittills gällande totala skattefrihet såsom kommun enligt

text: 7 § 3

text: mom SIL.

text: Genom sin anknytning till de nuvarande kyrkokommunerna har prästlönetillgångarna varit helt skattebefriade. Efter relationsändringen upphör skattefriheten enligt denna grund.

text: Prästlönetillgångarna kommer dock under en övergångsperiod på tio år att vara befriade från inkomst- och förmögenhetsskatt, lag (

text: ) om skattefrihet för prästlönetillgångar vid2001 - 2010 års taxeringar.

text: Av bestämmelserna i 7 § 5 mom. SIL framgår att skattskyldighet inte föreligger för sådan inkomst av rörelse, som har naturlig anknytning till det allmännyttiga ändamålet eller av hävdutnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete. Inkomster, som direkt härrör från den ideella verksamheten, dvs. utgör ett direkt led i det ideella arbetet eller som har karaktär av service till medlemmarna, anses ha naturlig anknytning till det allmännyttiga ändamålet.

text: En fråga av mer allmän betydelse är var gränsen skall dras mellan å ena sidan verksamheter, som härrör från och utgör ett direkt led i den religiösa verksamheten eller utgör service till dem om deltar i denna verksamhet, vilka torde vara skattefria verksamheter, och merkommersiellt inriktade och konkurrensutsatta verksamheter, vilka torde vara skattepliktiga verksamheter. Den exakta gränsdragningen måste bli en fråga för praxis att lösa. Uppstår här diskussioner bör, för att åstadkomma en enhetlig taxering, kontakter tas med RSV.

text: En del stiftelser som genom sitt kyrkokommunala ändamål hittills har haft samma skattesituation som kyrkokommunerna, d.v.s. varit helt skattefria enligt 7 § 3 mom. SIL, skall i fortsättningen bedömas efter bestämmelserna i 7 § 6 mom. SIL, vilket torde innebära att en del av dem från att ha varit skattebefriade blir skattskyldiga.

text: Fastighetsskatt

text: Fastighetsskatt skall inte betalas för fastigheter, som ägs av registrerat trossamfund och dess registrerade delar och som till övervägande del används i deras verksamhet som sådana,

text: 3 kap 4 § lag (1999:300)

text: om ändring i

text: fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

text: . Detsamma gäller enligt samma lagrum för prästlönefastigheter.

text: Löneskatt

text: Frågan om löneskatt avseende den pensionsskuld som vid årsskiftet överförs till en nybildad pensionsförening lämnas i bilaga.

text: Mervärdesskatt

text: Innan reglerna om registrerat trossamfund hade införts var Svenska kyrkan och dess olika enheter ur momssynpunkt att jämställa med andra skattesubjekt. Skattskyldigheten bedömdes utifrån

text: mervärdesskattelagens (1994:200)

text: allmänna bestämmelser. Det fanns således i

text: mervärdesskattelagen

text: inga särskilda regler för Svenska kyrkan eller dess församlingar och de jämställdes inte heller med borgerliga kommuner.

text: Enligt

text: 4 kap 8 § lag (1999:310)

text: om ändring i lagen (

text: ) om mervärdeskatt räknas inte verksamhet, som bedrivs av ett registrerats trossamfund, som yrkesmässig när inkomsten av verksamheten utgör sådan inkomst av näringsverksamhet, för vilken trossamfundet frikallas från skattskyldighet enligt

text: 7 § 5 mom.

text: SIL. Till verksamhet räknas här sådan näringsverksamhet som utgör rörelse, innehav av näringsfastighet samt annan verksamhet i vilken samfundet varit skattskyldigt för inkomst om inte undantaget enligt 7§ 5 mom. SIL hade varit tillämpligt . I ML finns nu alltså bestämmelser, som i motsvarande omfattning inskänker begreppet yrkesmässig verksamhet och därmed skattskyldigheten enligt ML.

text: Nuvarande regler i fråga om skattskyldighetens omfattning enligt ML för allmännyttiga föreningar, gäller i tillämpliga delar fr.o.m. den 1 januari 2000 också för registreradetrossamfund.

text: För kyrkliga stiftelser gäller däremot ML:s allmänna regler om vad som är yrkesmässigverksamhet.

text: Statlig medverkan vid betalning av kyrkoavgift/avgift till trossamfund

text: Kyrkoavgift skall tas in med statens hjälp, lag (

text: ) om ändring i

text: skattebetalningslagen

text: ). Detsamma gäller efter prövning i varje enskilt fall även andra trossamfund. Avgiften skall tas ut med viss procentsats av den kommunalt beskattningsbara inkomsten och skall i hanteringshänseende behandlas som en skatt.

text: Stiftelser

text: Stiftelser, som har till ändamål att främja religiös verksamhet, är i dag i princip oinskränkt skattskyldiga. De tillhör inte den kategori begränsat skattskyldiga, som har ett s.k. kvalificerat allmännyttigt ändamål, 7 § 6 mom SIL. Beskattningsförhållandena för dessa stiftelser ändras inte. Skälet härtill är att beskattningen av stiftelser för närvarande är föremål för översyn och enligt direktiven till utredningen, som lagt fram sitt slutbetänkande,

text: SOU 1995:63

text: , skulle grunderna för skattebefrielse inte utformas mindre restriktivt än gällande regler.

text: Bilaga

text: Svenska kyrkans pensioner

text: Bakgrund

text: Svenska kyrkan skildes från staten fr.o.m. 2000-01-01, varvid kyrklig församlings eller kyrklig samfällighets (kyrkokommunernas) rättigheter och skyldigheter per 2000-01-01övergick till motsvarande organisatoriska del inom Svenska kyrkan enligt 3 § lagen(

text: ) om införande av lagen (

text: ) om Svenska kyrkan. Detta innebär att Svenska kyrkan blev ett registrerat trossamfund med lokala församlingar/samfälligheter -ideella förening/ar, varvid kyrkosamfälligheter och kyrkokommuner upplöses såsom varandeegna juridiska personer.

text: Fr.o.m 2000-01-01 är de nybildade ideella föreningarna också egna skattesubjekt. Skattskyldigheten till inkomstskatt regleras i

text: 7 § 5 mom. lagen (1947:576)

text: om statlig inkomstskatt, SIL. Vad gäller pensioner och avsättningar för tryggande av pensioner blir Svenska kyrkan, som ideell förening, arbetsgivare och skall självt erlägga avgifter enligt lagen (

text: ) om särskild löneskatt på pensionskostnader, SLP, för sina pensionsutfästelser .Så är fallet i fråga om de inbetalningar som sker under år 2000 och framdeles till Svenskakyrkans Försäkringsförening. Avgiftsbetalningen sker genom en preliminär debitering med en tolftedel per månad. Preliminärdeklaration för år 2000 skall lämnas och slutdebitering kommer att ske genom den årliga taxeringen.

text: Kyrkan har f.n. anställda inom de olika kyrkokommunerna i landet med kyrkokommunala avtal samt statligt reglerade tjänster avseende prästerskapet, vilka hittills finansierats av Kyrkofonden och administrerats av SPV.

text: Frågan

text: De hittills gjorda pensionsutfästelserna skall nu lösas in genom en engångsinbetalning till Svenska kyrkans Försäkringsförening. Inbetalningen skall ske innan utgången av år 1999. Fråga har nu uppkommit om skattskyldigheten till SLP för inbetalningen och när skatten skall erläggas. I enlighet med Finansinspektionens krav för Svenska kyrkans Försäkringsförening skall inbetalningen senast var medlen tillhanda 2000-01-01, varför i avsaknad av bankdagar medlen kommer att inbetalas innan årsskiftet.

text: Svar

text: För de statligt reglerade tjänsterna, dvs. i huvudsak prästtjänsterna, skall staten erlägga SLP i enlighet med förordning (1991:704 och 1993:644) om fastställande av särskild löneskatt på statens pensionskostnader. Medlen till den historiska pensionsskulden vid övergången skallenligt Regeringsbeslut 1999-12-09 tas ur Kyrkofonden med 2.000.000.000 kr och inbetalas till Svenska kyrkans Försäkringsförening 1999-12-27, varvid också SLP på pensionsskuldenskall tas ur Kyrkofonden. Om den slutliga historiska pensionsskulden blir större än beräknat svarar Staten för mellanskillnaden sedermera. Därutöver kommer ett mindre belopp om 300.000.000 kr att överföras från Kyrkofonden till försäkringsföreningen förkyrkokommunerna räkning avseende de anställda som finns i kyrkokommunerna.

text: För kyrkokommunerna skall SLP erläggas enligt lagen (

text: ) om särskild löneskatt på pensionskostnader, SLPL. Beräkning av beskattningsunderlaget skall enligt

text: 2 § femte stycket

text: SLPL ske enligt bokföringsmässiga grunder. Detta innebär bl.a. att även om betalningen till Svenska kyrkans Försäkringsförening har skett under år 2000 och den avser avgift för 1999 skall den hänföras till 1999.

text: Kammarkollegiet har av praktiska skäl åsatt de ideella föreningarna samma organisationsnummer som de hade tidigare. Kyrkokommunerna (församling, pastorat) och kyrkliga samfälligheter såsom arbetsgivare skall trygga och erlägga SLP för sina egna historiska pensionsskulder, med undantag för en mindre tilldelning - 300.000.000 – ur Kyrkofonden.

text: Den information Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings förbund har lämnat för 2000 års budgetarbete 1999-09-26 är till vissa delar måhända inte helt korrekt.

text: I informationen anges att Svenska kyrkans Försäkringsförening vid årsskiftet tar över ansvaret för församlingars och samfälligheters pensionsskuld och att den historiska pensionsskulden beräknas och betalas till försäkringsföreningen, vilken kommer att fakturera församlingar och samfälligheter. Betalning skall enligt uppgift erläggas såsom en engångspremie tillförsäkringsföreningen.

text: Därefter anges att SLP på pensionsskulden skall erläggas med 1/12 per månad under år 2000. Detta gäller inte den historiska skulden vid övergången. Skulden betalas av kyrkokommunen och beläggs med SLP. Skatteskulden debiteras per 2000 års taxering och skall erläggas inom de ordinarie tider som gäller betalning av slutlig skatt till skattekontot.

text: Skattedeklaration, skatteavdrag och sociala avgifter eller SLP skall således lämnas och inbetalas av kyrkokommunerna och kyrkosamfälligheter sista gången i januari år 2000 för år1999. Slutlig skatt skall sedan debiteras och inbetalas i vederbörlig ordning på grundval av2000 års taxering (sista betalningsdag för slutlig skatt avseende 2000 års taxering är den 26februari år 2001, då medlen skall vara bokförda på skattekontot). Deklaration för inkomståret 1999 skall vid 2000 års taxering lämnas senast 31 mars år 2000.

text: Den ovan nämnda engångsinbetalningen får anses utgöra ett tryggande genom att den historiska pensionsskulden vid övergången köps i kapp genom att tryggandet sker genom enengångspremie. Betalningen synes således inte vara att anse som en ersättning förövertagande av pensionsskuld. Om så hade varit fallet hade ändå utlösts skattskyldighet till löneskatt vid 2000 års taxering.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 536-01/120

title: Retroaktivt avdrag vid uthyrning av verksamhetslokal samt jämkning

text: Nytt: 2023-06-08

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-06-08, dnr

text: 1 Bakgrund och frågeställningar

text: Genom en ändring i

text: mervärdesskattelagen

text: (ML) infördes den 1 januari 2001 nya regler avseende uthyrning av verksamhetslokaler, s.k. frivillig skattskyldighet, (SFS 2000:500,

text: prop. 1999/2000:82

text: ). Ni har i en skrivelse till Riksskatteverket (RSV) efterfrågat verkets synpunkter på nedanstående frågeställningar.

text: 1. Antag att en byggnad uppförs och tas i bruk före 2001. Under 2001 överlåts fastigheten och byggnaden kommer att användas i skattepliktig verksamhet. Kan förvärvaren erhålla retroaktivt avdrag för momsen på investeringarna före 2001?

text: 2. I vilken utsträckning kan krav ställas på att de särskilda handlingar, som skall upprättas då förvärvaren av en fastighet övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter att jämka avdrag för ingående skatt, i alla avseenden skall återspegla förhållanden före ikraftträdandet.

text: 3. Vad innebär det att en särskild handling saknas helt? Kan förvärvaren utgå från att några förhållanden som påverkar hans framtida jämkning inte finns att redogöra för eller skall en särskild handling upprättas i alla situationer, oavsett några investeringar skett eller inte?

text: 2 RSV:s bedömning

text: 2.1 Retroaktivt avdrag

text: RSV har vid bedömningen förutsatt att överlåtaren har tagit byggnaden i bruk för en verksamhet som inte medför skattskyldighet, att överlåtaren inte är skattskyldig vid överlåtelsen, och att förvärvaren har medgivits frivillig skattskyldighet i samband med förvärvet av byggnaden.

text: Av

text: 9 kap.

text: 8 § andra

text: och

text: tredje stycket

text: mervärdesskattelagen

text: (ML) framgår att den som förvärvar en fastighet har rätt till retroaktivt avdrag avseende ny, till eller ombyggnad som en tidigare ägare utfört eller låtit utföra under förutsättning

text: att den nye ägaren har medgivits frivillig skattskyldighet inom tre år från utgången av det kalenderår under vilket den tidigare ägaren till fastigheten utfört eller låtit utföra nämnda byggnadsarbeten

text: att den nye ägaren inte har avdragsrätt enligt

text: 8 kap. 4 § första stycket 4

text: ML,

text: att den tidigare ägaren inte medgetts frivillig skattskyldighet, och

text: att varken den tidigare eller den nye ägaren tagit den del av fastigheten som omfattas av ny-, till- eller ombyggnaden i bruk efter åtgärderna.

text: Bestämmelsen om fastighetsägares möjlighet till retroaktivt avdrag avseende byggnadsarbeten som tidigare ägare utfört eller låtit utföra infördes den 1 januari 2001 genom SFS 2000:500. Av punkten 2 i övergångsbestämmelserna framgår att äldre bestämmelser fortfarande gäller för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Fråga är då om den omständighet att byggarbetena utförts före den 1 januari 2001 är ett sådant förhållande som medför att de äldre bestämmelserna - som inte medgav rätt till retroaktivt avdrag för tidigare ägares mervärdesskatt - blir tillämpliga? I de fall köparen har medgivits frivillig skattskyldighet enligt

text: 9 kap. 1 §

text: ML efter ikraftträdandet får detta, enligt RSV:s mening, anses vara ett sådant förhållande som innebär att nämnda punkt i övergångsbestämmelserna inte ska tillämpas. Att byggnadsarbetena har utförts före ikraftträdandet skulle då inte nödvändigtvis diskvalificera från rätten till retroaktivt avdrag om förutsättningarna i övrigt enligt

text: 9 kap. 8 §

text: ML är uppfyllda.

text: Av

text: 9 kap. 4 §

text: ML framgår att frivillig skattskyldighet till följd av beslut enligt

text: 9 kap. 1 §

text: ML inträder den dag ansökan kommer in till skattemyndigheten (SKM), dock tidigast den dag hyresgästen tillträder lokalen. Detta innebär i princip att rätten till retroaktivt avdrag alltid skulle gå förlorad i de fall ansökan om frivillig skattskyldighet inkommer först efter hyresgästens tillträdesdag. RSV har emellertid uttalat följande för de fall då uthyrningen av en fastighet påbörjats av den som yrkar retroaktivt avdrag (avsnitt 21.10.2 i Handledning för mervärdesskatt 2002): "RSV anser att retroaktivt avdrag bör kunna medges i de fall uthyrning till hyresgäst som är skattskyldig har pågått en kort tid innan ansökan om frivillig skattskyldighet kommit in till SKM. I de fallen anser RSV att det är fråga om en och samma verksamhet som pågår såväl före som efter ansökningsdagen. Med kort tid avses här att ansökan kommit in till SKM kalendermånaden efter den då hyresgästen tillträdde lokalen. Att ansökan kommer in till SKM ett fåtal dagar efter utgången av nämnda kalendermånad bör inte heller medföra att retroaktivt avdrag inte medges".

text: I den nu aktuella fallet är det dock fråga om en fastigheten som har tagits i bruk redan av den tidigare ägaren. Enligt RSV:s mening kan det inte anses vara fråga om att en och samma verksamhet har pågått såväl före som efter ansökningsdagen när förvärvaren sedermera ansöker om frivillig skattskyldighet. När i tiden förvärvarens ansökan inkom till SKM saknar därför betydelse i detta fall.

text: Förvärvaren kan således inte medges retroaktivt avdrag för den mervärdesskatt som belöper på överlåtarens byggåtgärder, eftersom fastigheten har tagits i bruk

text: 2.2 Jämkningshandlingar

text: Bestämmelserna om de särskilda handlingar, s.k. jämkningshandlingar, som skall upprättas då förvärvaren av en fastighet övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter att jämka avdrag för ingående skatt infördes den 1 januari 2001 genom SFS 2000:500. Av punkten 2 i övergångsbestämmelserna framgår att äldre bestämmelser fortfarande gäller för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. I de fall den jämkningsgrundande händelsen - fastighetsöverlåtelsen - har skett efter ikraftträdandet blir dock nämnda punkt i övergångsbestämmelserna inte tillämplig. De nya bestämmelserna om jämkningshandling är i sådant fall tillämpliga i sin helhet.

text: Den som överlåter en investeringsvara, som medför att förvärvaren övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter beträffande jämkning, skall enligt

text: 11 kap. 9 §

text: ML utfärda en med faktura jämförlig handling. Överlåtarens faktureringsskyldighet är oberoende av om förvärvaren begär handlingen eller inte. Det spelar heller ingen roll om förvärvaren faktiskt kommer att behöva jämka. Förvärvaren måste också alltid, enligt

text: 8 kap. 20 §

text: ML, ha ett underlag om en jämkningssituation skulle uppstå.

text: Denna jämkningshandling skall innehålla sådana uppgifter som gör det möjligt för förvärvaren att utnyttja sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter beträffande jämkning. Handlingen måste därför i förekommande fall återspegla även sådana förhållanden som gällde före ikraftträdandet.

text: I de fall överlåtaren dragit av ingående skatt men inte tagit upp den i jämkningshandlingen eller underlåtit att lämna sådan handling till förvärvaren blir överlåtaren, enligt

text: 8 a kap. 12 § tredje stycket

text: ML, skyldig att fullgöra sådan jämkningsskyldighet som uppstått på grund av att förvärvaren ändrat användningen av fastigheten eller överlåtit den.

text: Av avsnitt 23.8 i Handledning för mervärdesskatt 2002 framgår följande.

text: "RSV anser att även andra oriktigheter i den handling som överlåtaren lämnat bör kunna leda till att överlåtaren åläggs jämkningsskyldighet. Det kan gälla t.ex. oriktiga uppgifter om tidpunkt för förvärv respektive avdrag samt oriktiga uppgifter om hur skatt eller avdrag fördelar sig på olika lokaler. Den här återgivna regleringen har tillkommit för att skydda förvärvare av fastigheter från jämkningsskyldighet som de inte vet att de är skyldiga att uppfylla.

text: Det ligger alltså inte endast i förvärvarens utan även i överlåtarens intresse att föreskrivna korrekta handlingar överlämnas. Överlåtaren torde därvid ha intresse av att erhålla bevis om att handlingarna överlämnats, t.ex. genom någon form av kvittens från förvärvaren".

text: 2.3 Avsaknad av jämkningshandling

text: Skyldigheten för överlåtaren att utfärda en jämkningshandling förutsätter att det finns en rättighet eller skyldighet att jämka som kan överföras till förvärvaren. Kravet på att förvärvaren skall inneha motsvarande handling förutsätter också att det finns en sådan rättighet respektive skyldighet. I de fall det inte har utförts några investeringar som kan bli föremål för vare sig en skyldighet eller rättighet att jämka, dvs. det föreligger ingen investeringsvara enligt

text: 8 a kap. 2 §

text: ML, kan det inte anses föreligga en skyldighet att vare sig utfärda eller inneha en jämkningshandling.

text: Se också vad som sägs under punkten 2.2 ovan om konsekvenserna då överlåtaren har brustit i skyldigheten att utfärda en jämkningshandling.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 5373-02/120

title: Fråga om avdragsrätt för mervärdesskatt vid s.k. vidarefakturering till andra bolag i en koncern

text: Nytt: 2023-06-08

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-06-08, dnr

text: Sammanfattning:

text: Skrivelsen innehåller RSV:s svar på inkommen fråga om vilka konsekvenser den redovisningsmässiga behandlingen kan få för avdragsrätten hos ett bolag som samordnar inköp inom en koncern.

text: Ni har mot bakgrund av RSV:s skrivelse från 2002-01-11 om hantering av mervärdesskatt vid s.k. vidarefakturering ställt en fråga om samordnade inköp som görs inom en koncern. Frågan avser vilka konsekvenser den redovisningsmässiga behandlingen hos det samordnande bolaget kan få för avdragsrätten i detta bolag. Enligt Er skrivelse förekommer det att sådana inköp bokförs på icke resultatpåverkande konton. Ni uppger att skälen till den redovisningsmässiga behandlingen kan vara många.

text: 1. Allmänt om skattskyldighet och avdragsrätt

text: Försäljningar av varor och tjänster som i

text: mervärdesskattelagens

text: mening betraktas som omsättningar grundar sig på någon slags avtalssituation mellan den som tillhandhåller en vara eller tjänst och köparen. En sådan omsättning som är skattpliktig och som görs inom ramen för en yrkesmässig verksamhet medför att skattskyldighet till mervärdesskatt uppkommer. Skattskyldigheten uppkommer då omedelbart till följd av leverans/tillhandahållande eller när förskott erhålls. Avdragsrätt föreligger för ingående skatt på inköp av varor och tjänster som görs med syfte att de ska användas vid genomförandet av sådana omsättningar. För att kunna utnyttja avdragsrätten ska den skattskyldige inneha en faktura eller jämförlig handling som uppfyller kraven i

text: mervärdesskattelagen

text: . Den skattskyldige ska också med objektiva omständigheter kunna styrka att ett inköp gjorts i syfte att genomföra skattepliktiga transaktioner i en yrkesmässig verksamhet.

text: 2. Bokföringens betydelse för avdragsrätten

text: RSV har i skrivelsen från 2002-01-11 bl.a. ansett att ett inköp som görs av ett koncernbolag där den slutliga användningen avses ske i ett annat koncernbolag normalt bör kunna hanteras som ett inköp och vidareförsäljning. I varje omsättningsled ska då en fakturering ske och mervärdesskatt tas ut.

text: Ett bolag som gör ett inköp av vara eller tjänst med avsikt att sälja den vidare till en kund borde normalt behandla detta som kostnad och en intäkt i bokföringen. Principiellt är det inte bokföringen som avgör om avdragsrätt föreligger. Det kan därför inte uteslutas att avdragsrätt föreligger för ett förvärv som av ett bolag inte bokförs som en kostnad i verksamheten. Syftet med förvärvet av varan eller tjänsten skulle ändå kunna vara att den ska användas i bolagets yrkesmässiga verksamhet för att fullgöra avtal om försäljning av skattepliktiga varor eller tjänster.

text: För att en eventuell avdragsrätt ska kunna utnyttjas ska bolaget inneha en faktura eller jämförlig handling som uppfyller

text: mervärdesskattelagens

text: krav. Bolaget ska också med objektiva omständigheter kunna styrka att förvärvet gjorts i syfte att användas för skattepliktiga omsättningar inom ramen för bolagets yrkesmässiga verksamhet. En omständighet som kan påverka den bedömningen är hur förvärvet har behandlats i bokföringen. Mot den bakgrunden är det enligt RSV:s mening normalt lämpligt att bokföringen av ett inköp, som gjorts för vidareförsäljning till annat bolag i koncernen, avspeglar det förhållandet att förvärvet gjorts för verksamheten, dvs. bokförs som en kostnad i verksamheten.