text: Beslutsdatum Vår beteckning 2008-12-15 Dnr 69318-2008-FPSS Serienummer 2008:04

title: Ersättning i samband med utredning beslutad av Försäkringskassan

text: Med anledning av

text: socialförsäkringsbalkens

text: införande den 1 januari 2011 har redaktionella ändringar i form av nya laghänvisningar beslutats i detta rättsliga ställningstagande (dnr 034638-2010).

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringskassan kan betala ersättning enligt

text: 27 kap.

text: och

text: 7 §§

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB), när någon som har partiell sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning, behöver avstå från förvärvsarbete eller från att vara arbetssökande, till följd av sådan utredning som avses i

text: 110 kap. 14 §

text: SFB. Försäkringskassan kan även betala ersättning enligt 27 kap. 6 och 7 §§ SFB, när intygsskrivande läkare initierar en utredning i syfte att förkorta sjukdomstid, helt eller delvis förebygga eller häva nedsättningen av arbetsförmågan och även Försäkringskassan bedömer att utredningen behövs.

text: Villkoret att behandlingen eller rehabiliteringen ska ha ordinerats av läkare kan även uppfyllas genom att den försäkringsmedicinske rådgivaren bedömer att en sådan utredning behöver göras.

text: Villkoret att behandlingen eller rehabiliteringen ingår i en av Försäkringskassan godkänd plan kan även uppfyllas genom att Försäkringskassan dokumenterar planeringen av deltagandet i utredningen och hur utredningens resultat ska följas upp.

text: Bakgrund och överväganden

text: Den som har hel sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning får under deltagande i en sådan utredningsåtgärd som avses i

text: 110 kap. 14 §

text: SFB behålla den ersättning som redan betalas ut.

text: Det har däremot framkommit osäkerhet vad gäller förutsättningarna att betala ut ersättning till en försäkrad som har partiell sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning och som på grund av en utredningsåtgärd behöver avstå från förvärvsarbete eller från att stå till arbetsmarknadens förfogande. Inom Försäkringskassan är tillämpningen inte likformig. Ersättning har ibland betalats ut enligt reglerna för sjukpenning, ibland enligt reglerna för förebyggande sjukpenning och ibland enligt reglerna för rehabiliteringspenning. För en del har uppkomna kostnader belastat kontot för kringkostnader vid köp av tjänst och i vissa fall har ersättning inte betalats ut alls. Det är lagstiftarens ambition att deltidssjukskrivning ska användas i ökad omfattning och frågeställningen blir därför vanligare.

text: Eftersom den försäkrade endast har delvis nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom under utredningstiden kan hel sjukpenning enligt

text: 27 kap. 45 §

text: SFB inte betalas ut. Rehabiliteringspenning enligt

text: 31 kap.

text: SFB kan inte heller betalas ut eftersom sådan ersättning endast används under tid då den försäkrade deltar i en arbetslivsinriktad rehabiliteringsåtgärd. Rehabiliteringspenning ska inte användas för deltagande i utredningsåtgärder.

text: I 27 kap. 6 och 7 §§ SFB finns utrymme för att betala ut sjukpenning för medicinska behandlings- och rehabiliteringsinsatser. Då kan man anse att arbetsförmågan är nedsatt i den mån den försäkrade på grund av behandlingen eller rehabiliteringen är förhindrad att förvärvsarbeta. Bestämmelsen i 27 kap. 6 och 7 §§ SFB avser medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering för att förebygga sjukdom, förkorta sjukdomstid eller helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av arbetsförmågan.

text: Sådana utredningar som avses i

text: 110 kap. 14 §

text: SFB har till syfte att ge Försäkringskassan information om den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmåga och behov av och möjligheter till rehabilitering. Försäkringskassan ska därefter samordna de insatser som avser att förkorta sjukdomstid eller helt eller delvis förebygga eller häva nedsättningen av arbetsförmågan. Deltagande i sådana utredningar bör därför kunna anses som ett led i en sådan medicinsk behandlings- eller rehabiliteringsinsats som avses i 27 kap. 6 och 7 §§ SFB.

text: Försäkringskassan bör alltså kunna betala ersättning enligt 27 kap. 6 och 7 §§ SFB under tiden för utredningen, när någon som har partiell sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning, behöver avstå från förvärvsarbete eller från att vara arbetssökande, till följd av sådan utredning som avses i

text: 110 kap. 14 §

text: SFB. Detta bör även omfatta alla försäkrade som behöver en utredning oavsett om den är initierad av Försäkringskassan eller om det är en utredning som en intygsskrivande läkare bedömer att han eller hon måste genomgå. Det är dock alltid Försäkringskassan som bedömer om det finns ett sådant behov av utredningen att den försäkrade har rätt till ersättning enligt 27 kap. 6 och 7 §§ SFB.

text: Villkoret att behandlingen eller rehabiliteringen har ordinerats av läkare bör anses uppfyllt genom att ett yttrande hämtas in från en försäkringsmedicinsk rådgivare inför bedömningen av om det medicinska underlaget behöver kompletteras för att ta ställning till rätten till sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning.

text: Villkoret att behandlingen eller rehabiliteringen ingår i en av Försäkringskassan godkänd plan bör anses uppfyllt genom att Försäkringskassan dokumenterar planeringen av deltagandet i utredningen och hur utredningens resultat kommer att följas upp.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 6 och 7 §§ SFB

text: 110 kap. 14 §

text: SFB

text: Eva Nordqvist

text: Marie Jalkebo


doctype: stallningstagande

text: Beslutsdatum Vår beteckning 2009-04-03 Dnr 23808-2009-FPFV Serienummer 2009:1 hjälpmedel. Försäkringskassan bör därför bevilja bidrag för värdeminskning och självrisk i de fall den anställde har försäkrat sitt arbetshjälpmedel.

publisher: Försäkringskassan

status: gällande

title: Bidrag vid förlust av eller skada på försäkrat arbetshjälpmedel

org: fk

text: Med anledning av

text: socialförsäkringsbalkens

text: införande den 1 januari 2011 har redaktionella ändringar i form av nya författningshänvisningar beslutats i detta rättsliga ställningstagande (dnr 034638-2010).

type: stycke

type: rubrik

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid förlust av eller skada på ett försäkrat arbetshjälpmedel ska Försäkringskassan bevilja bidrag motsvarande värdeminskningen och självrisken för den som är anställd.

text: Bakgrund och överväganden

text: Försäkringskassan får bevilja bidrag till arbetshjälpmedel till arbetsgivaren eller den försäkrade och bidraget får avse kostnader för att köpa eller, om det är ekonomiskt mer förmånligt, att hyra sådana arbetshjälpmedel eller anordningar på arbetsplatsen som behövs för att den försäkrade ska kunna utföra sitt arbete (2 § förordningen [1991:1046] om bidrag till arbetshjälpmedel).

text: Den som beviljats bidrag till arbetshjälpmedel äger sedan också arbetshjälpmedlet. Försäkringskassan kan inte ställa några krav på att hjälpmedlet är försäkrat. Om bidrag till arbetshjälpmedel beviljats till arbetsgivare och arbetshjälpmedlet förvaras på arbetsplatsen omfattas detta i de flesta fall dock automatiskt av arbetsgivarens försäkring. Den anställdes arbetshjälpmedel som förvaras på arbetsplatsen omfattas däremot inte automatiskt av arbetsgivaren försäkring. Arbetshjälpmedlet omfattas i de flesta fall inte heller av den anställdes hemförsäkring.

text: En anställd som saknar försäkring och som råkar ut för en förlust eller skada på arbetshjälpmedlet kan beviljas bidrag till ett nytt arbetshjälpmedel om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda.

text: Det har framkommit att Försäkringskassans tillämpning inte är likformig när det gäller att bevilja bidrag för att ersätta förlorat eller skadat arbetshjälpmedel när det är försäkrat. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande som klargör vad som gäller i dessa fall.

text: En anställd som har försäkrat sitt arbetshjälpmedel kan genom försäkringen få det ersatt minus kostnader för värdeminskning och självrisk. Försäkringskassan bör därför alltid undersöka om det finns en försäkring som kan ersätta en förlust eller en skada på arbetshjälpmedlet innan ett nytt bidrag eventuellt beviljas för att ersätta arbetshjälpmedlet.

text: En anställd som väljer att försäkra sitt arbetshjälpmedel bör dock inte hamna i en sämre situation ekonomiskt än den som inte har försäkrat sitt arbets-

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: · Förordning (

text: ) om bidrag till arbetshjälpmedel.

text: EVA NORDQVIST

text: Jenny Gaudio

type: stallningstagande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2009-04-29 Dnr 24196-2009-FPSS Serienummer 2009:2

title: Merkostnader inom handikappersättning och vårdbidrag

text: Med anledning av

text: socialförsäkringsbalkens

text: införande den 1 januari 2011 har redaktionella ändringar i form av nya laghänvisningar och begrepp beslutats i detta rättsliga ställningstagande (dnr 034638-2010).

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Ersättning för privat alternativ

text: Om en enskild väljer ett privat alternativ till en vara eller tjänst som han eller hon kunnat få genom en ansvarig offentlig huvudman kan kostnaden betraktas som en merkostnad högst upp till det belopp som huvudmannen skulle ha tagit ut för varan eller tjänsten.

text: Ersättning till närstående

text: Ersättning som lämnas till anhörig eller annan närstående för att tillgodose hjälpbehov i den dagliga livsföringen är inte en merkostnad. Däremot kan tiden för hjälpen räknas med vid bedömningen av behovet av hjälp i den dagliga livsföringen.

text: Bakgrund och överväganden

text: Enligt

text: 50 kap. 4 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB), kan handikappersättning beviljas för den som på grund av en nedsättning av funktionsförmågan har betydande merkostnader.

text: Enligt

text: 22 kap. 3 §

text: SFB kan vårdbidrag beviljas för ett barn som på grund av sjukdom eller funktionshinder har merkostnader. Endast de kostnader som går utöver vad som är normalt för friska barn i motsvarande ålder och omständigheter i övrigt beaktas (

text: prop. 1981/82:216 s. 14

text: I förarbetena till lagstiftningen sägs att hänsyn ska tas till de merutgifter (numera merkostnader) en funktionshindrad har i den mån inte andra samhällsåtgärder ska kompensera för dem (

text: prop. 1974:129, s. 70

text: och

text: ). Det sägs också att beslut om handikappersättning bör baseras på vilka utgifter som synes rimliga och motiverade av den handikappades speciella behov (

text: prop. 1977/78:100

text: , bilaga 8, s. 54).

text: Regeringsrätten har i rättsfallet

text: RÅ 2008 ref. 81

text: uttalat följande beträffande kostnader inom handikappersättningen för behandling som är att beteckna som hälso- och sjukvård. Landstingets skyldighet att erbjuda hälso- och

text: sjukvård till dem som är bosatta inom landstinget innebär att det normalt kan förutsättas att en person med funktionsnedsättning inte behöver ha merkostnader för hälso- och sjukvård, utöver vad som följer av bestämmelserna om vårdavgifter i sådan verksamhet. Med hänsyn till hur reglerna för handikappersättning har utformats kan det dock inte uteslutas att åtgärder som definieras som hälso- och sjukvård ändå ska beaktas vid bedömningen av rätten till ersättning. För att merutgifter (numera merkostnader) ska kunna godtas vid en sådan bedömning ska de vara betingade av nedsättningen av den försäkrades funktionsförmåga. Detta innebär, när det gäller behandlingar som definieras som hälso- och sjukvård, att behandlingarna ska vara medicinskt motiverade. Det bör emellertid också, enligt Regeringsrätten, krävas att det är utrett att den försäkrade inte genom landstingets försorg kan erbjudas en likvärdig behandling eller en annan behandling som får anses som adekvat. (Se även Domsnytt 02/09)

text: Domen kan tolkas analogt för vårdbidrag.

text: Privata alternativ

text: Av Regeringsrättens dom följer att kostnader som en enskild har haft på grund av att han eller hon har valt ett privat alternativ till hälso- och sjukvård som kunnat erhållas genom landstingets försorg inte utgör en godtagbar merkostnad. Detta gäller under förutsättning att det är utrett att den behandling som landstinget erbjudit kan anses som likvärdig eller adekvat.

text: Domen tar i sak endast ställning till merutgifter (numera merkostnader) för behandlingar som är att betrakta som hälso- och sjukvård. Det finns emellertid andra områden än hälso- och sjukvård där den enskilde kan välja privata alternativ till varor eller tjänster som en offentlig huvudman har ett författningsreglerat ansvar för att erbjuda. Det behövs ett rättsligt ställningstagande som klargör vad som gäller i dessa fall.

text: Det är rimligt att samma princip som i

text: RÅ 2008 ref. 81

text: tillämpas även för andra områden än hälso- och sjukvård när en offentlig huvudman har ett författningsreglerat ansvar att erbjuda en vara eller tjänst.

text: Det bör alltså gälla generellt att kostnader för en vara eller tjänst på den privata marknaden kan betraktas som en merkostnad högst upp till det belopp som en offentlig huvudman skulle ha tagit ut för varan eller tjänsten. I de fall det finns ett högkostnadsskydd innebär detta att kostnaden upp till detta skydd kan godtas.

text: Ersättning till närstående

text: Det behov av hjälp av andra personer som en person med funktionsnedsättning har betalas vanligen på ett eller annat sätt. I det fall hjälpbehovet tillgodoses av en offentlig huvudman eller privat utförare sker det mot en

text: avgift eller faktura. Om hjälpbehovet tillgodoses av anhörig eller annan närstående kan viss ersättning lämnas beroende på vad parterna kommit överens om. Att fastställa eller beräkna hur stor denna ersättning är går inte att jämföra med den kostnad som uppstår när hjälpen ges av en offentlig huvudman eller privat utförare. Den här situationen är inte särskilt reglerad. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande som klargör vad som gäller.

text: När anhörig eller annan närstående tillgodoser hjälpbehovet är det inte fråga om lön eller fakturering för en utförd tjänst. Av den anledningen bör inte ersättningen till anhörig godtas som en merkostnad utan i stället beaktas i form av tid för hjälp i den dagliga livsföringen.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 22 kap. 3 § och 50 kap. 4 § SFB.

text: Kungl. Maj:ts proposition 1974:129 med förslag om förbättrade folkpensionsförmåner och en lagstadgad sänkning av den allmänna pensionsåldern.

text: Prop. 1977/78:100

text: , bilaga 8.

text: RÅ 2008 ref. 81

text: Eva Nordqvist

text: Christine Liljendahl


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2010-12-03 Dnr 034638-2010 Serienummer 2010:05

text: Vård av barn med föräldrapenning

text: Vård av barn utan föräldrapenning

text: Vård av barn med föräldrapenning

text: Vård av barn utan föräldrapenning

title: Bedömning av arbetsförmåga för olika grupper

text: Med anledning av ändringen av arbetsmarknadsbegreppet i 27 kap. 48 § och i

text: 28 a kap. 8 § socialförsäkringsbalken

text: som träder ikraft den 1 juli 2012 har några redaktionella ändringar gjorts i det rättsliga ställningstagandet (dnr 35685-2012).

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: I vissa fall är det reglerat hur bedömningen av arbetsförmågan ska göras för försäkrade som är tjänstlediga. I övriga fall ska bedömningen av arbetsförmågan för sådana försäkrade enligt huvudregeln göras i förhållande till

text: Detsamma gäller andra försäkrade i situationer där det inte är reglerat hur bedömningen av arbetsförmågan ska göras. När den försäkrade skulle ha återgått i arbete ska arbetsförmågan bedömas enligt rehabiliteringskedjan.

text: Förutsättningen för att det ska bli aktuellt att bedöma arbetsförmågan i denna och följande situationer är att den försäkrade har skyddad SGI.

text: För en försäkrad som är anställd och föräldraledig ska arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barnet så länge som den försäkrade har planerat att vara tjänstledig och skulle ha tagit ut föräldrapenning. När tjänstledigheten upphör ska arbetsförmågan istället bedömas enligt rehabiliteringskedjan.

text: För en försäkrad som är arbetslös och föräldraledig ska arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barnet så länge som han eller hon skulle ha tagit ut föräldrapenning. Om det inte går att ta reda på hur länge den försäkrade skulle ha varit föräldraledig kan det antal dagar med föräldrapenning som den försäkrade hade kvar att ta ut (inklusive de dagar som kan överlåtas), ses som den längsta tid som den försäkrade kan ha planerat att vara ledig. Om den försäkrade skulle ha tagit ut hela eller partiella dagar får bedömas i det enskilda fallet. Ledning kan hämtas av hur den försäkrade tagit ut föräldrapenning tidigare. Efter denna tid ska arbetsförmågan bedömas i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden.

text: För en försäkrad som är egenföretagare ska arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barn, så länge som han eller hon skulle ha tagit ut föräldrapenning.

text: För en anställd försäkrad som är tjänstledig för vård av barn enligt

text: föräldraledighetslagen (1995:584)

text: ska bedömningen göras i förhållande till förmågan att vårda barnet, även om den försäkrade inte skulle ha tagit ut föräldrapenning. Är den försäkrade däremot tjänstledig utan stöd av

text: föräldraledighetslagen

text: ska bedömningen göras i förhållande till sådant

text: En försäkrad som är tjänstledig under graviditet men som inte tar ut föräldrapenning ska ses som andra tjänstlediga, det vill säga arbetsförmågan

text: För arbetslösa och egenföretagare ska bedömningen av arbetsförmågans nedsättning göras på motsvarande sätt, det vill säga som om de hade omfattats av

text: föräldraledighetslagen

text: . Det innebär att bedömningen av arbetsförmågan ska göras i förhållande till förmågan att vårda barnet om den försäkrade hade kunnat vara ledig för att vårda barn med stöd av

text: föräldraledighetslagen

text: om han eller hon hade varit anställd.

text: För försäkrad som skulle ha haft graviditetspenning men som blir sjuk ska bedömningen av arbetsförmågan göras enligt rehabiliteringskedjan.

text: För en försäkrad som studerar utan studiestöd, och därför inte omfattas av bestämmelserna i

text: 3 kap. 29 § studiestödsförordningen (2000:655)

text: , ska arbetsförmågan bedömas enligt huvudregeln, det vill säga i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden.

text: Bakgrund och överväganden

text: I

text: 27 kap.

text: och

text: 55 b §§

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB),

text: prop. 2007/08:136

text: prop. 1996/97:28

text: bet. 1996/97:SfU6

text: och bet. 2009/10 SfU13 beskrivs i förhållande till vad arbetsförmågan ska bedömas för anställda, arbetslösa, egna företagare, uppdragstagare och föräldralediga som har föräldrapenning. Däremot saknas det ledning i författning eller förarbeten för hur arbetsförmågan ska bedömas för flera andra grupper av försäkrade. Det saknas också ledning för hur Försäkringskassan ska göra bedömningen av hur länge en försäkrad, som vid insjuknandet har föräldrapenning, ska bedömas i förhållande till förmågan att vårda barnet.

text: Av de frågor som kommer in till huvudkontoret från handläggare framgår att bedömningen av arbetsförmågan för dessa grupper av försäkrade varierar. För att bedömningarna ska bli desamma för alla försäkrade i samma situation behövs därför ett rättsligt ställningstagande.

text: Förutsättningen för att det ska bli aktuellt att bedöma arbetsförmågan i de situationer som beskrivs i ställningstagandet är att den försäkrade av något skäl har sin SGI skyddad.

text: I vissa fall är det reglerat hur bedömningen av arbetsförmågan ska göras för försäkrade som är tjänstlediga. Det gäller till exempel en försäkrad som är tjänstledig för att pröva annat arbete. I övriga fall bör huvudregeln vara att arbetsförmågan för en försäkrad som är tjänstledig ska bedömas i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Detsamma gäller andra försäkrade i situationer där det inte är reglerat hur bedömningen av arbetsförmågan ska göras. Om den försäkrade inte har något arbete kan arbetsförmågan inte bedömas på annat sätt än i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Om den försäkrade är tjänstledig finns det heller ingen anledning att bedöma arbetsförmågan i förhållande till det arbete den försäkrade är tjänstledig från, eftersom den försäkrade inte skulle ha arbetat i det arbetet även om han eller hon hade varit arbetsför. För en försäkrad som är tjänstledig bör arbetsförmågan bedömas enligt rehabiliteringskedjan när tjänstledigheten upphör och den försäkrade skulle ha återgått i det arbetet. Detsamma gäller en försäkrad som inte är tjänstledig, men som skulle ha återgått i arbete om han eller hon hade varit arbetsför.

text: Om en försäkrad som har föräldrapenning blir sjuk kan han eller hon få sjukpenning. Vid prövningen av rätten till sjukpenning ska Försäkringskassan bedöma hur sjukdomen påverkar hans eller hennes förmåga att vårda barnet på grund av sjukdomen. Detta framgår av

text: 27 kap. 52 §

text: SFB. Det anges dock inte hur länge arbetsförmågan ska bedömas i förhållande till att vårda barn. Utgångspunkten i resonemangen nedan är att Försäkringskassan bör bedöma den försäkrades arbetsförmåga i förhållande till att vårda barn så länge som det kan antas att den försäkrade skulle ha tagit ut föräldrapenning om han eller hon inte varit sjuk.

text: För en försäkrad som är anställd och föräldraledig bör arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barnet så länge som den försäkrade har planerat att vara tjänstledig och skulle ha tagit ut föräldrapenning. När tjänstledigheten upphör bör arbetsförmågan i stället bedömas enligt rehabiliteringskedjan. Denna bedömning är den rimligaste, eftersom det är troligt att den försäkrade skulle ha tagit ut föräldrapenning under hela tjänstledighetsperioden.

text: För en försäkrad som är arbetslös och föräldraledig bör arbetsförmågan bedömas i förhållande till förmågan att vårda barnet så länge som han eller hon skulle ha tagit ut föräldrapenning. Om det inte går att ta reda på hur länge den försäkrade skulle ha varit föräldraledig kan det antal dagar med föräldrapenning som den försäkrade hade kvar att ta ut (inklusive de dagar som kan överlåtas), ses som den längsta tid som den försäkrade kan ha planerat att vara ledig. Om

text: den försäkrade skulle ha tagit ut hela eller partiella dagar får bedömas i det enskilda fallet. Ledning kan hämtas av hur den försäkrade tagit ut föräldrapenning tidigare. När den försäkrade inte längre skulle ha tagit ut föräldrapenning är han eller hon att betrakta som arbetslös, och arbetsförmågan bör i stället bedömas i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden.

text: För egenföretagare bör en bedömning motsvarande den som anges för arbetslösa göras, det vill säga en bedömning bör göras av hur länge han eller hon skulle ha tagit ut föräldrapenning. Det följer av att det inte heller för denna grupp finns någon tjänstledighetsperiod att använda som ledning.

text: Om en försäkrad som skulle ha tagit ut föräldrapenning tiden före förlossningen blir sjuk, bör bedömningen av arbetsförmågan göras i förhållande till förmågan att vårda barn, trots att det ännu inte finns något barn att vårda. Det följer av att det i

text: 27 kap. 52 §

text: SFB anges att bedömningen ska göras i förhållande till förmågan att vårda barn för tid under vilken den försäkrade annars skulle ha haft föräldrapenning. Det görs inte undantag från den regeln för den situationen när den försäkrade tar ut föräldrapenning före förlossningen.

text: Om en försäkrad är tjänstledig utan att ta ut föräldrapenning bör, som anges ovan, huvudregeln vara att arbetsförmågan bedöms i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Det beror på att det inte finns något arbete att bedöma arbetsförmågan mot, och på att det inte går att veta om den försäkrade skulle ha vårdat barn under tjänstledigheten.

text: För en försäkrad som är tjänstledig för vård av barn enligt

text: föräldraledighetslagen

text: bör dock bedömningen göras i förhållande till förmågan att vårda barnet, även om den försäkrade inte skulle ha tagit ut föräldrapenning. Det följer av att det i dessa fall går att veta att den försäkrade skulle ha vårdat barn om han eller hon inte varit sjuk.

text: föräldraledighetslagen

text: bör bedömningen göras i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, även om den försäkrade skulle ha vårdat sitt barn.

text: En försäkrad som är tjänstledig under sin graviditet men som inte tar ut föräldrapenning bör ses som andra tjänstlediga, det vill säga arbetsförmågan bör bedömas i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Detta trots att den försäkrade i den här situationen omfattas av

text: föräldraledighetslagen

text: i slutet av graviditeten. Skälet till att arbetsförmågebedömningen inte bör göras på samma sätt som för gravida som skulle ha tagit ut föräldrapenning är att bedömningen i förhållande till att vårda ett barn som inte finns inte bör utvidgas till fler situationer än nödvändigt.

text: För arbetslösa och egenföretagare bör bedömningen av arbetsförmågans nedsättning göras på motsvarande sätt, det vill säga som om de hade omfattats av

text: föräldraledighetslagen

text: . Det innebär att arbetsförmågebedömningen bör göras i förhållande till förmågan att vårda barn om den försäkrade hade kunnat vara ledig för att vårda barn med stöd av

text: föräldraledighetslagen

text: om han eller hon hade varit anställd. Det finns inte något skäl till att dessa grupper ska behandlas på annat sätt än anställda i det här avseendet.

text: För försäkrad som skulle ha haft graviditetspenning men som blir sjuk bör bedömningen av arbetsförmågan göras i förhållande till det vanliga arbetet. Det följer av att den försäkrade skulle ha arbetat om hon inte haft graviditetspenning.

text: För en försäkrad som studerar utan studiestöd bör arbetsförmågan bedömas i förhållande till sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Det gäller under förutsättning att den försäkrade har sin SGI skyddad enligt

text: 26 kap. 18 §

text: SFB. Eftersom den försäkrade inte längre arbetar i det arbete som ligger till grund för den skyddade SGI:n finns det inte anledning att bedöma arbetsförmågan i förhållande till det arbetet. Det finns inte heller skäl att bedöma arbetsförmågan i förhållande till förmågan att klara studier, eftersom en försäkrad i den situationen inte omfattas av

text: 3 kap. 29 § studiestödsförordningen

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 46–53 och 55–55 b §§ SFB

text: 28 a kap. 8 §

text: SFB

text: Prop. 2007/08:136

text: En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete

text: Prop. 1996/97:28

text: Kriterier för rätt till ersättning i form av sjukpenning och förtidspension

text: Bet. 1996/97:SfU6 Ändrade kriterier för rätt till sjukpenning och förtidspension

text: Bet. 2009/10 SfU13 Ändringar i sjukförsäkringen

text: Eva Nordqvist

text: Terese Östlin


text: Huvudkontoret Beslutsdatum Vår beteckning Processjuridiska 2012-06-01 Dnr 13978-2012 Serienummer 2012:04

title: Arbetsförberedande insatser hos Arbetsförmedlingen

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: En arbetsförberedande insats som Arbetsförmedlingen anvisar en försäkrad till genom programbeslut ska betraktas som arbetslivsinriktad rehabilitering enligt

text: 29 kap.

text: och

text: 3 §§

text: socialförsäkringsbalken

text: , SFB. Detta gäller under förutsättning att anvisningen till en arbetsförberedande insats är en del av samarbetet genom förstärkta rehabiliteringsinsatser mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen.

text: Bakgrund och överväganden

text: Det har framkommit att det finns en osäkerhet kring om en arbetsförberedande insats hos Arbetsförmedlingen alltid är att betrakta som arbetslivsinriktad rehabilitering. Detta har lett till att det också finns en osäkerhet kring om sjukpenning eller rehabiliteringspenning ska beviljas i dessa situationer. Ett rättsligt ställningstagande behövs för att säkra att tillämpningen inom Försäkringskassan blir likformig.

text: Enligt överenskommelse mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan om samarbete genom förstärkta rehabiliteringsinsatser, kan arbetsförberedande insatser hos Arbetsförmedlingen erbjudas försäkrade under tid med ersättning från sjukförsäkringen. Syftet med de arbetsförberedande insatserna hos Arbetsförmedlingen är att den försäkrades aktivitetsnivå och delaktighet ska utvecklas till den nivå som krävs för att tillgodogöra sig andra insatser hos Arbetsförmedlingen.

text: Hos Arbetsförmedlingen har den försäkrade tillgång till en mängd aktiviteter t.ex. i form av dataträning och arbetsplatsförlagda insatser. Eftersom rehabiliteringen genomförs i samverkan med Arbetsförmedlingen får den en tydlig arbetslivsinriktad målsättning och riktning. Syftet med de förberedande insatserna är att de ska leda till att den försäkrade kan ta sig in på arbetsmarknaden och få ett arbete. I de fall det inte är möjligt för den enskilde att direkt ta steget in på arbetsmarknaden efter de arbetsförberedande insatserna så kan han eller hon erbjudas att gå vidare till andra insatser hos Arbetsförmedlingen. Eftersom Arbetsförmedlingen ansvarar för de arbetsförberedande insatsernas utformning och innehåll bör insatserna inte ses som enbart medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering, utan bör istället alltid betraktas som en arbetslivsinriktad rehabilitering enligt 29 kap. 2 och 3 §§ SFB. Detta innebär att den försäkrade bör beviljas rehabiliteringspenning, om övriga förutsättningar för rätten till rehabiliteringspenning är uppfyllda.

text: Den som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering som avser att förkorta sjukdomstiden, eller helt eller delvis förebygga eller häva nedsättningen av arbetsförmågan har rätt till rehabiliteringsersättning (

text: 31 kap. 3 §

text: SFB).

text: En försäkrad som har rätt till sjukpenning i särskilda fall bör i dessa situationer i stället beviljas rehabiliteringspenning i särskilda fall. En försäkrad som är beviljad sjuk- eller aktivitetsersättning behåller denna ersättning.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 29 kap. 2 och 3 §§ SFB

text: EVA NORDQVIST

text: Jenny Gaudio


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2013-12-13 Dnr 51851-2013 Serienummer 2013:02

title: Familjebidrag till totalförsvarspliktiga – förlängt bidrag 30 dagar efter avslutad utbildning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Förlängt familjebidrag enligt förordningen (

text: ) om förmåner till totalförsvarspliktiga under 30 dagar efter avslutad eller avbruten grundutbildning kan inte betalas ut samtidigt som familjebidrag betalas ut på grund av aspirantutbildning enligt

text: officersförordningen (2007:1268)

text: Bakgrund

text: Det finns behov av att klargöra i vilken utsträckning förlängt familjebidrag efter avslutad eller avbruten grundutbildning enligt förordningen om förmåner till totalförsvarspliktiga kan betalas ut samtidigt som familjebidrag på grund av officersaspirantutbildning.

text: Familjebidrag under grundutbildning lämnas främst i form av bostadsbidrag. I ett mindre antal fall lämnas också familjepenning för barn, make eller maka. Bidrag beräknas för de dagar som utbildningen pågår. Utbildningen påbörjas och avslutas vanligen på annan tid än månadsskifte. En totalförsvarspliktig som fullgjort sin utbildning kan också under vissa förutsättningar få bostadsbidrag och familjepenning i ytterligare 30 dagar i direkt anslutning till avslutad utbildning (se under Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.).

text: Till förordningen om förmåner till totalförsvarspliktiga finns knapphändiga förarbeten. I fråga om nu aktuell frågeställning framgår endast av proposition 1977/78:127 om familjebidragslag m.m. s. 34 att den då formulerade

text: 16 § familjebidragslagen (1978:520)

text: i sak överensstämde med 13 § i den då gällande

text: familjebidragsförordningen (1946:99)

text: Av motiveringen till 13 § framgår följande. Bostadsbidrag för bostad i den värnpliktiges eller hans hustru tillhörig fastighet samt bostadsbidrag enligt 10 § utgår, beräknat för tjänstgöringsdag, under tiden från och med inryckningsdagen till och med dagen för tjänstgöringens upphörande. Bostadsbidrag i annat fall än nu sagts utgår till gäldande av utgifter, vilka förfalla från och med inställelsedagen, och uppbäres, där ej Konungen annorlunda förordnar, till och med utgången av den månad, under vilken tjänstgöringen upphört, dock att bostadsbidrag jämlikt…

text: (Kungl. Maj:ts proposition nr 73 av år 1946 med förslag till förordning om familjebidrag åt värnpliktiga m.m.)

text: Någon närmare motivering har inte kunnat återfinnas. Den tolkning som kan göras är att den ersättning som utges för de 30 dagar som följer närmast efter avslutad utbildning ska bidra till att den totalförsvarspliktige ska ha ekonomiska möjligheter att sörja för sig och sin familj inklusive bostadskostnad innan han eller hon fått sin första lön.

text: Den totalförsvarspliktige kan redan inom 30 dagar efter avslutad grundutbildning ha påbörjat en aspirantutbildning, vilken berättigar till familjebidrag från första utbildningsdagen. Eftersom han eller hon genom det familjebidrag som beviljats för 30 dagar efter grundutbildningen redan fått ett familjebidrag som täcker dessa 30 dagar kan det inte anses vara i enlighet med bestämmelsens syfte att betala ut dubbla förmåner för denna tid.

text: En praktisk konsekvens av detta blir att Försäkringskassan från det familjebidrag som betalas ut med anledning av aspirantutbildningen måste räkna av bidrag för samma tid som betalats ut i form av 30 extra dagar.

text: Exempel

text: Jan avslutar sin grundutbildning den 15 december 2013. Han får familjebidrag till och med den dag utbildningen avslutas. Från och med den 16 december 2013 och 30 dagar framåt (till och med den 14 januari 2014) får han förlängt bidrag. Den 4 januari börjar han sin aspirantutbildning. När familjebidrag på grund av aspirantutbildningen ska betalas ut minskas detta med belopp som betalats för de 11 dagar han fått det förlängda bidraget.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Familjebidrag i form av familjepenning och bostadsbidrag kan lämnas för ytterligare 30 dagar efter avslutad utbildning. En situation då förlängt bidrag ska betalas ut är då en grundutbildning som är längre än 60 dagar slutförts. En annan situation är då tjänstgöringen varat i minst 120 dagar (7 kap. 17 § första stycket förordningen om förmåner till totalförsvarspliktiga).

text: Ytterligare en situation då förlängt bidrag ska betalas ut är om den totalförsvarspliktige skadats under en grundutbildning som är längre än 60 dagar och därför avbryter utbildningen efter kortare tid än 120 dagar ( 7 kap. 17 § andra stycket förordningen om förmåner till totalförsvarspliktiga).

text: Utbetalning görs med belopp som motsvarar vad den totalförsvarspliktige fick för den sista utbildningsdagen. Någon särskild ansökan behöver inte göras (

text: prop. 1977/78:127, s. 34

text: Den som antagits som officersaspirant har, med vissa här inte aktuella undantag, rätt till samma förmåner som tillkommer dem som genomgår

text: grundutbildning som är längre än 60 dagar (

text: 13 § första stycket officersförordningen

text: Eva Nordqvist

text: Kjell Skoglund


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2015-05-04 Dnr 22768-2015 Serienummer 2015:01

text: Tjänstestället är den plats där den skattskyldige utför huvuddelen av sitt arbete. Utförs detta under förflyttning eller på arbetsplatser som hela tiden växlar, anses i regel den plats där den skattskyldige hämtar och lämnar arbetsmaterial eller förbereder och avslutar sina arbetsuppgifter som tjänsteställe. Om arbetet pågår en begränsad tid på varje plats enligt vad som gäller för vissa arbeten inom byggnads- och anläggningsbranschen och liknande branscher, anses bostaden som tjänsteställe. För riksdagsledamöter, reservofficerare samt nämndemän, jurymän och andra liknande uppdragstagare i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, hyresnämnd, skattenämnd eller arrendenämnd anses bostaden som tjänsteställe. Med bostad anses för riksdagsledamöter bostaden på hemorten.

title: Tolkning av begreppet arbetet i bestämmelsen om ersättning för arbetsresor i stället för sjukpenning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Begreppet arbetet ska tolkas som tjänstestället, så som det definieras i

text: 12 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: Bakgrund och överväganden

text: Enligt

text: 27 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) kan den försäkrade i vissa fall få ersättning för arbetsresor i stället för sjukpenning. Enligt bestämmelsen är det resor ”till och från arbetet” som kan ersättas. Men vad som avses med ”arbetet” framgår inte. Det finns inte heller några uttalanden i förarbeten eller rättspraxis som ger stöd i hur begreppet ska tolkas.

text: Rättsavdelningen har uppmärksammat att man inom Försäkringskassan ibland uppfattar det som svårt att avgöra vad som är en resa till och från arbetet respektive en resa inom ramen för arbetet, och att det finns risk att regeln tolkas och tillämpas på olika sätt. För att få en enhetlig tolkning och tillämpning har detta rättsliga ställningstagande tagits fram. Ställningstagandet innebär att Försäkringskassan tar ledning av skatterättsliga regler vid tolkningen av begreppet arbetet.

text: Inom skatterätten skiljer man på arbetsresor och tjänsteresor. Arbetsresor motsvarar resor till och från arbetet medan tjänsteresor motsvarar resor inom arbetet. Kostnader för arbetsresor anses vara den enskildes utgifter för inkomsternas förvärvande, som han eller hon under vissa förutsättningar får göra avdrag för vid beskattningen. Om arbetsgivaren bekostar den anställdes arbetsresor blir det en skattepliktig löneförmån som den anställde ska ta upp till beskattning. Tjänsteresor bekostas generellt sett av arbetsgivaren och ses inte som en skattepliktig löneförmån.

text: För att avgöra vilka resor som inom skatterätten ska betraktas som arbetsresor respektive tjänsteresor används begreppet tjänsteställe.

text: Tjänsteställe definieras i

text: Den definition av tjänsteställe som finns i

text: inkomstskattelagen

text: kan vara vägledande för tolkningen av vilka resor som kan ersättas inom ramen för sjukförsäkringen. Det innebär att det är resor till och från den försäkrades tjänsteställe enligt

text: 12 kap. 8 § inkomstskattelagen

text: som bör ersättas med stöd av

text: 27 kap. 5 §

text: SFB. Eventuella merutgifter för tjänsteresor som beror på den försäkrades hälsotillstånd bör däremot inte ersättas. Tjänsteresor är arbetsgivarens eller det egna företagets ansvar.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 5 §

text: SFB

text: Eva Nordqvist

text: Pernilla Keinestam Lindell


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2015-05-04 Dnr 22768-2015 Serienummer 2015:02

title: Tolkning av begreppet sjukdomsfallet i bestämmelsen om sjukanmälan

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Begreppet sjukdomsfallet i

text: 27 kap. 17 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ska tolkas som en situation då den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom.

text: Det innebär att det inte behövs någon sjukanmälan för att få sjukpenning i förebyggande syfte enligt

text: 27 kap. 6 §

text: SFB.

text: Det innebär också att regeln om sjukanmälan ska tillämpas när en försäkrad som har fått sjukpenning i förebyggande syfte eller rehabiliteringsersättning direkt därefter får nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom.

text: Bakgrund och överväganden

text: Enligt

text: 27 kap. 17 §

text: SFB får sjukpenning normalt inte lämnas för mer än sju dagar före den dag då sjukdomsfallet anmäldes till Försäkringskassan.

text: Syftet med kravet på sjukanmälan är att Försäkringskassan ska kunna kontrollera att förutsättningarna för ersättning är uppfyllda och vid behov kunna initiera rehabiliteringsåtgärder (jfr FÖD 1988:12).

text: Begreppet sjukdomsfallet fanns redan i den ursprungliga lydelsen av bestämmelsen om sjukanmälan i lagen (

text: ) om allmän försäkring. Då kunde man få sjukpenning enbart när arbetsförmågan var nedsatt på grund av sjukdom. Man kunde alltså inte få sjukpenning i förebyggande syfte, och inte heller rehabiliteringsersättning.

text: Den 1 januari 1992 infördes möjligheten att få sjukpenning i förebyggande syfte och samtidigt infördes rehabiliteringsersättningen. Man ändrade då också bestämmelsen om sjukperiod (numera

text: 27 kap. 26 §

text: SFB). Den ändringen innebar att även tid med sjukpenning i förebyggande syfte och rehabiliteringsersättning skulle ingå i sjukperioden. Men man ändrade inte i regeln om sjukanmälan och frågan om sjukanmälan behandlades inte heller i förarbetena.

text: När det gäller rehabiliteringsersättning framgår det tydligt av lagen att det inte krävs någon anmälan för att få förmånen. Det följer av att

text: rehabiliteringsersättning är en egen förmån som regleras i

text: 31 kap.

text: SFB, där det inte finns någon regel om anmälan.

text: Däremot är det något oklart om det krävs en sjukanmälan för att få sjukpenning i förebyggande syfte. Det är också oklart om den som har nedsatt arbetsförmåga efter en period med rehabiliteringsersättning eller sjukpenning i förebyggande syfte behöver sjukanmäla sig, trots att sjukperioden redan har pågått en tid. Eftersom det finns ett tolkningsutrymme finns det risk att regeln om sjukanmälan tolkas och tillämpas på olika sätt inom Försäkringskassan. Detta rättsliga ställningstagande har tagits fram för att främja en enhetlig tillämpning.

text: Behöver man sjukanmäla sig för att få sjukpenning i förebyggande syfte?

text: Sjukpenning regleras i

text: 27 kap.

text: SFB och är en förmån som kan betalas ut antingen på grund av nedsatt arbetsförmåga eller i förebyggande syfte. Sjukpenning i förebyggande syfte är alltså inte en egen förmån (jfr

text: prop. 2008/09:200 s. 447

text: ). Det innebär att regeln om sjukanmälan som utgångspunkt gäller även för sjukpenning i förebyggande syfte.

text: Regelns ordalydelse tar sikte på anmälan av ”sjukdomsfallet”. Men för att få sjukpenning i förebyggande syfte behöver man inte ha någon sjukdom, utan det räcker att man har en förhöjd sjukdomsrisk. Ur språklig synvinkel är det svårt att se tid då man deltar i åtgärder för att förebygga sjukdom som ett sjukdomsfall. Sjukanmälan fyller inte heller något syfte när det gäller förebyggande sjukpenning. För att få sjukpenning i förebyggande syfte ska det nämligen alltid finnas en plan för den medicinska behandlingen eller rehabiliteringen som Försäkringskassan har godkänt (27 kap. 6 andra stycket SFB). Försäkringskassan har alltså goda förutsättningar att vid behov initiera åtgärder och att kontrollera rätten till ersättning även utan en anmälan.

text: Mot bakgrund av ordalydelsen och syftet med regeln om sjukanmälan anser Försäkringskassan att den ska tolkas som att den enbart gäller när en försäkrad ansöker om sjukpenning på grund av nedsatt arbetsförmåga. En försäkrad som ska genomgå en medicinsk behandling eller rehabilitering och vill få sjukpenning i förebyggande syfte behöver alltså inte göra någon sjukanmälan. Däremot måste behandlingen eller rehabiliteringen vara ordinerad av läkare och ingå i en plan som Försäkringskassan godkänt. Normalt ska planen godkännas i förväg men det finns inga formella hinder för Försäkringskassan att godkänna en behandlingsplan i efterhand. Även om Försäkringskassan har godkänt en behandlingsplan i efterhand kan sjukpenning inte betalas för längre tid tillbaka än två kalenderår innan den

text: dag då behandlingen eller rehabiliteringen genomfördes (

text: 107 kap. 12 §

text: SFB).

text: Behöver man sjukanmäla sig för att få sjukpenning pga. nedsatt arbetsförmåga efter en period med sjukpenning i förebyggande syfte eller rehabiliteringsersättning?

text: Det kan förekomma att en försäkrad som har fått sjukpenning i förebyggande syfte direkt därefter får nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom. Frågan är om kravet på sjukanmälan gäller i en sådan situation.

text: Regeln om sjukanmälan tar sikte på anmälan av ”sjukdomsfallet”. Språkligt sett framstår det som befogat att uppfatta situationen när man inte kan arbeta på grund av sjukdom som ett sjukdomsfall, även om man tidigare har deltagit i insatser för att förebygga sjukdomen. De syften som regeln om sjukanmälan har – dvs. att Försäkringskassan ska kunna kontrollera att förutsättningarna för ersättning är uppfyllda och vid behov kunna initiera rehabiliteringsåtgärder – gör sig gällande också i dessa situationer. Eftersom det handlar om försäkrade som har deltagit i åtgärder för att förebygga sjukdom och arbetsoförmåga kan det till och med vara extra viktigt att fånga ärendena tidigt i de fall arbetsförmågan har blivit nedsatt trots åtgärderna.

text: Samma argument talar för att regeln om sjukanmälan ska tillämpas när en försäkrad som har fått rehabiliteringsersättning direkt därefter får nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom.

text: Det innebär att en försäkrad som har haft förebyggande sjukpenning eller rehabiliteringsersättning och därefter vill ha sjukpenning på grund av nedsatt arbetsförmåga måste göra en sjukanmälan inom åtta dagar enligt

text: 27 kap. 17 §

text: SFB. Som framgår av bestämmelsen kan sjukpenning betalas ut för längre tid än sju dagar innan sjukanmälningsdagen om det funnits hinder mot att göra sjukanmälan eller om det finns särskilda skäl.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 17 §

text: SFB

text: Eva Nordqvist

text: Pernilla Keinestam Lindell


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2015-05-22 Dnr 17342-2015 Serienummer 2015:05

text: Barnets behov t.o.m. juli det år då barnet fyller sex år

text: Barnets behov fr.o.m. augusti det år då barnet fyller sex år Enligt

text: skollagen

text: ska barn som är bosatta i Sverige erbjudas förskoleklass från och med höstterminen det år de fyller sex år. Från denna tidpunkt börjar också de flesta barn i Sverige förskoleklass. I och med det ingår de i fler sociala situationer och får fler sociala kontakter med andra barn och vuxna utanför familj och förskola på egen hand än tidigare. De flesta barn klarar då enligt Försäkringskassans mening att kommunicera själva i vanliga sociala

title: Föräldraansvarets omfattning vid hjälp med kommunikation i vanliga sociala situationer inom assistansersättning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Behov av hjälp med kommunikation i vanliga sociala situationer utanför familj och förskola ska helt omfattas av föräldraansvaret till och med juli det år då barnet fyller sex år.

text: Från och med augusti det år då barnet fyller sex år ska behov av hjälp med kommunikation i vanliga sociala situationer utanför familj, skola och fritids inte till någon del omfattas av föräldraansvaret.

text: Bedömningen av föräldraansvarets omfattning gäller här enbart vanliga sociala situationer utanför familj, barnomsorg, förskola, skola och fritids. Det gäller alltså inte den hjälp som barnet behöver vid kontakter med myndigheter, sjukvårdspersonal eller liknande.

text: Bakgrund och överväganden

text: Bakgrund

text: När kammarrätterna bedömer ett barns behov av hjälp med kommunikation fäster de vikt vid om barnet har uppnått skolåldern eller inte. Det konstaterar Försäkringskassan i Rättslig uppföljning 2015:1, Rättsfallsöversikt – personlig assistans (föräldraansvar). Enligt kammarrättspraxis ingår hjälp med kommunikation i vanliga sociala situationer utanför familj och förskola i föräldraansvaret för barn som inte uppnått skolåldern. Kammarrätterna har dock inte redogjort för från vilken tidpunkt de anser att ett barn uppnått skolåldern.

text: I rättsfallsöversikten tolkade Försäkringskassan kammarrätternas domar på så sätt att föräldraansvaret inte omfattar den sortens hjälp från sex års ålder. Försäkringskassan uppgav också att ytterligare utredning skulle göras om vad som gäller för barn som inte uppnått skolåldern (Rättslig uppföljning 2015:1).

text: Försäkringskassan har nu gjort fler analyser av domarna i Rättslig uppföljning 2015: 1 samt av ytterligare kammarrättsdomar och funnit att det ställningstagande som finns i Rättslig uppföljning 2015:1 kan utvidgas så att det dels beskriver hur föräldraansvaret ska beaktas för barn som inte uppnått skolåldern och dels förtydligar från vilken tidpunkt ett barn ska anses ha

text: uppnått skolåldern. Eftersom det finns ett behov av att Försäkringskassans tillämpning är enhetlig så har detta rättsliga ställningstagande tagits fram och det ersätter i den delen ställningstagande i Rättslig uppföljning 2015:1.

text: Försäkringskassan bedömer att det inte finns behov av ett rättsligt ställningstagande när det gäller barns behov av hjälp att kommunicera inom familj och skola. Barns behov av hjälp med kommunikation inom familjen tillgodoses av personer som känner barnen väl. Barns behov av hjälp med kommunikation inom skolan tillgodoses som huvudregel av skolan. Föräldraansvaret aktualiseras därför inte i dessa situationer.

text: Överväganden - hur bör föräldraansvaret bedömas vid hjälp med kommunikation i vanliga sociala situationer, utanför familj, förskola och

text: skola?

text: När Försäkringskassan bedömer barns behov av personlig assistans ska Försäkringskassan bortse från det hjälpbehov som en vårdnadshavare normalt ska tillgodose enligt

text: föräldrabalken

text: med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga omständigheter. (

text: 51 kap. 6 §

text: SFB, jämför även bet. 1995/96: SoU15 s. 16 och 18,

text: RÅ 1997 ref. 23

text: I,

text: RÅ 2008 ref. 17

text: och

text: RÅ 2010 ref. 17

text: Av

text: RÅ 2010 ref. 17

text: framgår att det hör till de grundläggande behoven att kunna kommunicera med andra och därmed kunna skapa och upprätthålla sociala kontakter.

text: Huvudregeln säger att man inte kan få assistansersättning när man deltar i barnomsorg eller skola (

text: 106 kap. 24 § 4

text: SFB). Assistansersättning kan dock beviljas om det finns särskilda skäl (

text: 106 kap. 25 §

text: SFB). Barns behov av

text: hjälp med att kommunicera i skolan tillgodoses som huvudregel av skolan. Barns behov av hjälp med kommunikation uppkommer därför i första hand vid kontakt med andra personer, som t.ex. med andra barn vid olika aktiviteter.

text: När barnet är i förskoleåldern, har föräldrarna ett stort ansvar enligt

text: föräldrabalken

text: för att tillgodose barnets behov, däribland att delta i barnens aktiviteter. Barn i denna ålder har oftast inte så många aktiviteter utanför familj och förskola då föräldrarna inte närvarar. Barnets behov av hjälp i vanliga sociala situationer utanför familj och förskola bör enligt Försäkringskassans mening och i enlighet med kammarrättspraxis i förskoleåldern omfattas av det normala föräldraansvaret.

text: situationer. Det är något som även skolan förväntar sig. En avgränsning, från och med augusti det år då barnet fyller sex år är rimlig. Från och med augusti

text: det år då barnet fyller sex år bör behovet av hjälp med kommunikation i

text: vanliga sociala situationer utanför familj, skola och fritids därför inte till någon

text: del anses omfattas av föräldraansvaret.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 51 kap. 6 § socialförsäkringsbalken

text: Eva Nordqvist

text: Catharina Brodd


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-02-02 Dnr 5449-2016 Serienummer 2016:01

title: Förbrukade dagar med sjukpenning på normalnivå

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid beräkningen av antalet förbrukade dagar med sjukpenning på normalnivå i

text: 27 kap. 22 §

text: SFB ska även förbrukade dagar med sjukpenning i särskilda fall på normalnivå och rehabiliteringspenning i särskilda fall på normalnivå enligt 28 a kap. och 31 a kap. SFB ingå.

text: Bakgrund och överväganden

text: En försäkrad som haft tidsbegränsad sjukersättning eller aktivitetsersättning som upphört på grund av att han eller hon har fyllt 30 år kan få sjukpenning i särskilda fall eller rehabiliteringspenning i särskilda fall enligt 28 a kap. och 31 a kap. SFB.

text: Av 28 a kap. 2 och 15 §§ samt 31 a kap. 2 och 12 §§ SFB framgår att sjukpenning i särskilda fall och rehabiliteringspenning i särskilda fall kan lämnas enligt de förmånsbestämmelser som gäller för sjukpenning och rehabiliteringspenning på normalnivå. Bestämmelserna om sjukpenning och rehabiliteringspenning i särskilda fall infördes som ett skydd för en försäkrad som saknade sjukpenninggrundande inkomst (SGI) efter en period med tidsbegränsad sjuk- eller aktivitetsersättning. De tar även sikte på den som efter en sådan period med tidsbegränsad ersättning har en mycket låg SGI. Av förarbetena framgår att bestämmelserna i huvudsak är tänkta att tillämpas i enlighet med vad som annars gäller för sjukpenning och rehabiliteringspenning avseende förmånstiden (

text: prop. 2011/12:1

text: utg. omr. 10 s. 68, 89 och 92).

text: Det saknas en uttrycklig bestämmelse om att man ska beakta sjukpenning i särskilda fall och rehabiliteringspenning i särskilda fall vid beräkningen av det antal dagar som en försäkrad har fått sjukpenning på normalnivå enligt

text: 27 kap. 22 §

text: SFB. Mot bakgrund av hur dessa ersättningar är utformade och deras nära anknytning till bestämmelserna om sjukpenning och rehabiliteringspenning är det dock en rimlig tolkning att beakta dagar med sjukpenning och rehabiliteringspenning i särskilda fall vid tillämpningen av

text: 27 kap. 22 §

text: SFB.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 22 §, 31 kap. 10 §, 28 a kap. 2 och 15 §§ samt 31 a kap. 2 och 12 §§ SFB.

text: Proposition 2011/12:1 utg.omr. 10

text: Eva Nordqvist

text: Daniel Botéus


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-03-18 Dnr 8285-2016 Serienummer 2016:03 situationer än när barnet är sjukt dvs. i alla situationer när rätt till tillfällig föräldrapenning kan komma ifråga.

title: Rätt till tillfällig föräldrapenning för dygnsvila

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid tillämpningen av 13 kap. 16, 20, 22, 26, 27 eller 30 §§ SFB ska med att behöva avstå från förvärvsarbete avses både att en dagarbetande förälder behöver avstå från förvärvsarbete under dagtid och att en nattarbetande förälder behöver avstå från förvärvsarbete nattetid för att få sin dygnsvila.

text: Bakgrund och överväganden

text: Försäkringsöverdomstolen har i ett avgörande fastställt att en nattarbetande förälder kan ha rätt till tillfällig föräldrapenning när han eller hon avstår från förvärvsarbete för att få sin dygnsvila och för att kunna vårda barnet efterföljande dag (FÖD 1984:15). I det aktuella fallet var barnet sjukt.

text: Försäkringskassan har utifrån denna dom ansett att en förälder som avstått från arbetsskift för att kunna vila för att orka vårda sjukt barn under sin arbetsfria tid trots avsaknaden av tidsmässigt samband, har ansetts behöva avstå från förvärvsarbete för att vårda barn. Rätten till tillfällig föräldrapenning har dock begränsats till att gälla endast i samband med vård av sjukt barn.

text: Fråga har uppkommit om det även finns andra situationer än när barnet är sjukt som denna princip skulle kunna tillämpas på. Det saknas klargörande uttalanden i förarbeten och praxis. För att få fram en enhetlig rättstillämpning inom Försäkringskassan behövs ett rättsligt ställningstagande i frågan.

text: Försäkringskassan konstaterar att en förälder som arbetar nattskift behöver få sin dygnsvila under dagtid. Om det uppkommer ett behov av att vårda barnet dagtid kan föräldern inte få sin dygnsvila denna tid. I stället måste föräldern få dygnsvilan på natten. Det uppkommer därmed ett behov av att avstå från förvärvsarbete. På detta sätt likställs en nattarbetande förälder med den som arbetar dagtid i fråga om möjligheterna att ta en aktiv del i föräldraansvaret.

text: Något bärande skäl att begränsa möjligheten att få tillfällig föräldrapenning för en nattarbetande förälder till situationen när barnet behöver vårdas på grund av sjukdom kan inte anses finnas. En sådan begränsning vilar på tanken att det kan ställas krav på att föräldrar planerar omvårdnaden om barnet så att nattarbetande föräldrar inte behöver avstå från förvärvsarbete.

text: Försäkringskassan anser mot bakgrund av dessa överväganden att den princip Försäkringsöverdomstolen fastställt även kan användas i andra

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: FÖD 1984:15

text: Eva Nordqvist

text: Niklas Dernebo


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-04-15 Dnr 13705-2016 Serienummer 2016:04

title: Ersättningsperiod vid anmälan om höjd inkomst och beslut om sjukpenning grundande inkomst (SGI) för förfluten tid

text: Försäkringskassans ställningstagande 1. När en ersättningsperiod påbörjas

text: En ersättningsperiod påbörjas den dag när rätt till någon av följande förmåner uppstår  sjukpenning  sjukpenning i särskilda fall  graviditetspenning  föräldrapenning  tillfällig föräldrapenning  rehabiliteringspenning  skadelivränta  smittbärarpenning  närståendepenning  sjukersättning  aktivitetsersättning  aktivitetsstöd  utvecklingsersättning.

text: 2. Anledningen till ersättning påverkar ersättningsperioden

text: Löpande perioder med olika slags ersättning ska ses som skilda ersättningsperioder om anledningen till att ersättningen betalas ut är olika.

text: 3. Ersättningsperiodens upphörande

text: En pågående ersättningsperiod upphör – den dag som rätten till förmånen upphör, – den dag som den försäkrade vill att uttaget av förmånen ska upphöra, – den dag som uttaget av en förmån helt byts ut mot en annan förmån som betalas ut av en annan anledning, eller

text: – när uttaget av föräldrapenning (oavsett förmånsnivå) i en kalendermånad inte längre utgörs av minst en dag; den dag i den föregående kalendermånaden som uttaget senast gjordes.

text: 4. När infaller en ersättningsperiod ”i anslutning till” att Försäkringskassan får kännedom om inkomständringen

text: En ersättningsperiod infaller i anslutning till att Försäkringskassan får kännedom om inkomständringen om

text: - ersättningsperioden är pågående när anmälan om inkomständringen görs, eller

text: - Försäkringskassan inte har fattat beslut om den försäkrades rätt till ersättning för den ersättningsperioden när anmälan om inkomständringen görs.

text: Bakgrund och överväganden Inledning

text: Regleringen i

text: 26 kap. 6 §

text: SFB är uppbyggd runt en tidsperiod vars definition är avgörande för hur den tillämpas. Tillämpningen har varierat mellan de berörda förmånerna. Särskilt svårt har varit att ringa in en definition av begreppet inom förmånen föräldrapenning eftersom förmånen till sin natur inbjuder till ett uttag som varierar över tid och som inte nödvändigtvis är sammanhängande.

text: De olika definitionerna av begreppet skapar osäkerhet kring tillämpningen och minskar förutsägbarheten i försäkringen. En enhetlig definition av begreppet är av vikt och det finns därför behov av ett rättsligt ställningstagande.

text: När en ersättningsperiod påbörjas

text: En ersättningsperiod bör anses påbörjas den dag när rätt till en förmån uppstår. Detta innebär att det inte räcker med en anmälan från den försäkrade om att denne har för avsikt att begära en ersättning. Den försäkrade behöver även komma in med en ansökan om ersättning. Om den försäkrade därefter bedöms uppfylla villkoren för den aktuella ersättningen uppstår rätten till den förmånen. Den första dagen som ersättningen kan betalas ut utgör därmed den dag som en ersättningsperiod påbörjas. Detta betyder att en karensdag som föregår en ersättningsperiod inte inleder ersättningsperioden när den är en karensdag utan endast om rätt till ersättning finns för den dagen (som vid särskilt högriskskydd).

text: Löpande perioder med olika slags ersättningar bör ses som olika ersättningsperioder om anledningen till att ersättningarna betalas ut är olika. Löpande ersättningsperioder med ersättning av samma slag och när anledningen till ersättning är densamma bör därför ses som en och samma ersättningsperiod vid tillämpning av

text: 26 kap. 6 §

text: SFB. Det innebär exempelvis att beviljande av sjukpenning i förebyggande syfte under en pågående ersättningsperiod av sjukpenning inte bryter den pågående ersättningsperioden.

text: En löpande period där exempelvis sjukpenning och rehabiliteringsersättning varvas bör ses som en och samma ersättningsperiod om anledningen till frånvaron är densamma, det vill säga arbetsoförmåga på grund av sjukdom (

text: 27 kap. 26 §

text: SFB). Därför är en sådan period att beteckna som en ersättningsperiod.

text: Föräldrapenningsförmåner betalas ut i form av föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning (

text: 11 kap. 2 §

text: SFB). Eftersom det handlar om två olika ersättningar med olika förutsättningar kan inte anledningen till ersättningen vara densamma. När en försäkrad helt avbryter en period med föräldrapenning och i stället ansöker om tillfällig föräldrapenning är det olika ersättningsperioder.

text: Ersättningsperiodens upphörande

text: Utgångspunkten är att en ersättningsperiod bör anses löpa så länge det inte finns något avbrott i uttaget. Om en förmån inte kan tas ut under arbetsfria dagar medför ett sådant glapp inte ett avbrott i ersättningsperioden. Ett avbrott uppkommer dagen som rätten till ersättningen upphör eller dagen efter den dag som den försäkrade vill att uttaget av förmånen ska upphöra.

text: Så länge uttaget sker utan avbrott fortgår ersättningsperioden utan att hänsyn tas till ersättningsnivåns ökning respektive minskning under utbetalningsperioden. Det innebär att om en förmån endast delvis byts ut mot någon annan förmån får det inte till följd att ersättningsperioden upphör.

text: En ersättningsperiod med föräldrapenning bör anses pågå så länge den försäkrade tar ut föräldrapenning minst en dag per kalendermånad. När uttaget av föräldrapenning (oavsett förmånsnivå) i en kalendermånad inte längre utgörs av minst en dag anses ersättningsperioden ha upphört den sista dagen med föräldrapenning i den föregående kalendermånaden.

text: När infaller en ersättningsperiod ”i anslutning till” att Försäkringskassan får kännedom om inkomständringen?

text: Enligt

text: 26 kap. 6 §

text: SFB första stycket ska en ändring av fastställd SGI gälla från och med den dag då anledning till ändring uppkom. Med uttrycket ”den dag då anledning till ändring uppkom” i paragrafens första stycke avses den tidpunkt då den försäkrades inkomstförhållanden ändrades.

text: Däremot får den ändrade SGI:n, enligt paragrafens andra stycke, läggas till grund för ersättning tidigast från och med den första dagen i den ersättningsperiod som infaller i anslutning till att Försäkringskassan har fått kännedom om inkomständringen.

text: Det finns i förarbetena inte någon närmare beskrivning av vad som avses med den ersättningsperiod som ”infaller i anslutning till”. I kommentaren till lagrummet anges att föregående ersättningsperioder inte kan omfattas av den ändrade inkomsten även om de ligger i tiden efter det att inkomständringen uppkom.

text: Om det med begreppet ”föregående ersättningsperioder” endast avses sådana perioder där både dagen för ersättningsperiodens påbörjande och dagen för ersättningsperiodens upphörande ligger i tiden före dagen för inkomstanmälan, kan endast pågående och kommande ersättningsperioder påverkas av den anmälda inkomständringen.

text: En sådan tolkning skulle dock innebära att inkomständringar som anmäls i samband med en ansökan om retroaktiva förmåner – såsom t.ex. tillfällig föräldrapenning – inte skulle påverka ersättningens storlek i de delar som omfattas av inkomständringen. Tolkningen skulle också innebära att en försäkrads anmälan om inkomständring som kommer in efter ansökningsdagen för en förmån inte skulle beaktas, trots att Försäkringskassan ännu inte har tagit ställning till den försäkrades rätt till ersättning för den aktuella ersättningsperioden.

text: För att säkert kunna tillgodogöra sig inkomständringar skulle försäkrade som ansöker om retroaktiva förmåner med den tolkningen därför i praktiken vara tvungna att anmäla inkomständringar i direkt anslutning till uppkomsten av ändringen. En sådan ordning skulle ge upphov till en betungande och onödig administration för såväl de försäkrade som för Försäkringskassan, med administrativa kostnader som följd. I förarbetena uttrycks det att anmälningsskyldigheten för inkomständringar ska vara kopplad till ett ersättningsärende så att Försäkringskassan inte i onödan belastas med SGI-ärenden som ofta är inaktuella när ett ersättningsärende uppstår (

text: prop. 1993/94:59, s. 16

text: f.). I avsaknad av närmare vägledning och i ljuset av Försäkringskassans roll som en servicemyndighet, är det skäligt att finna en rättssäker och kostnadseffektiv tolkning.

text: Av denna anledning är det därför lämpligt att anse att en ersättningsperiod infaller i anslutning till den dag när Försäkringskassan fattar beslut om rätten till förmånen, oavsett om det är fråga om en retroaktiv ersättningsperiod. Ett beslut om en förmån fattas senast den dag som

text: utbetalning av förmånen sker. Beslut om ersättningsperioder som fattas efter det att inkomstanmälan gjorts till Försäkringskassan bör alltså anses infalla i anslutning till att Försäkringskassan fått kännedom om inkomständringen. Denna tolkning blir dessutom begriplig för de försäkrade eftersom den följer en kronologisk ordning i form av att en inkomstanmälan påverkar efterföljande utbetalningar.

text: En sådan tolkning får till följd att alla förmåner som Försäkringskassan beslutar om efter dagen för den försäkrades inkomstanmälan är att anse som ersättningsperioder som infaller i anslutning till att Försäkringskassan fått kännedom om inkomständringen. Detta innebär att de delar i sådana perioder som omfattas av inkomständringen ska påverkas i motsvarande mån. I de fall förmåner beslutas i tid efter inkomstanmälan utifrån en tidigare och felaktig inkomst kommer en tilläggsutbetalning att aktualiseras. Därutöver omfattas alla förmåner där det finns en pågående ersättningsperiod när anmälan görs.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 26 kap. 6 §

text: SFB.

text: Eva Nordqvist

text: Serdar Gürbüz


text: Rättsavdelningen Beslutsdatum Vår beteckning 2016-04-22 Dnr 13358-2016 Serienummer 2016:05

text: Aktivitetsersättning är en enda förmån men den kan beviljas på två olika grunder

text: Nytt ersättningsbeslut som ersätter tidigare beslut

title: Ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång under pågående period med ersättning för nedsatt arbetsförmåga

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Om aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga har beviljats en försäkrad som senare ansöker om och har rätt till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång för hela eller delar av den redan beviljade perioden ska Försäkringskassan fatta ett nytt beslut som ersätter det tidigare beslutet. I det nya beslutet ska det framgå att grunden för rätten till ersättning ändras för den tid skolgången beräknas pågå. Det nya beslutet ska också innehålla en förklaring om att det som beslutats tidigare angående rätten till aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga fortfarande gäller för den tid som inte täcks av skolgången.

text: Bakgrund och överväganden

text: Rättsavdelningen har uppmärksammat att det är oklart hur en ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång ska hanteras när den försäkrade redan är beviljad aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga för hela eller del av den tänkta studieperioden. Det kan vara frågan om en försäkrad som har partiell eller hel aktivitetsersättning och under en viss del av den beviljade perioden vill avsluta sin skolgång med rätt till hel aktivitetsersättning vid förlängd skolgång.

text: Det behövs därför ett ställningstagande som klargör hur situationen rättsligt bör hanteras.

text: Det kan bara finnas ett gällande beslut om aktivitetsersättning eftersom det är en och samma förmån även om det finns två olika anledningar, två olika grunder till att bevilja den. Villkoren för att den ena eller andra grunden ska vara uppfylld skiljer sig också åt.

text: Den ena grunden är att den försäkrade har nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller den psykiska funktionsförmågan. Villkoret är att nedsättningen kan antas bestå under minst ett år med minst en fjärdedel. Förmånen kan lämnas med hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels ersättning. Den försäkrade är skyldig att anmäla om arbetsförmågan väsentligt förbättras under ersättningsperioden.

text: Den andra grunden är att den försäkrade på grund av funktionsnedsättning inte har avslutat sin skolgång på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av juli det år då han eller hon fyller 19 år. Den försäkrade kan då

text: ansöka om och beviljas aktivitetsersättning vid förlängd skolgång. Den formen av förmånen betalas alltid ut som hel förmån och beviljas utan prövning av arbetsförmågan. Den försäkrade är skyldig att anmäla om det sker någon förändring som påverkar rätten till ersättningen.

text: Det är olämpligt att det samtidigt finns ett beslut om rätt till aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga och ett beslut om rätt till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång som avser hela eller delar av samma tidsperiod. Det finns i sådant fall risk för att dubbel ersättning betalas ut till den försäkrade.

text: När den försäkrade får sin ansökan om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång beviljad och det redan finns ett beslut om aktivitetsersättning på grunden nedsatt arbetsförmåga måste därför ett nytt beslut fattas som ersätter det tidigare. Ärendehanteringssystemet måste innehålla information om att det nya beslutet ersätter det tidigare.

text: Det nya beslutet ska vara tydligt i fråga om vilken period som avser den redan beviljade aktivitetsersättningen för nedsatt arbetsförmåga och vilken period som avser aktivitetsersättning vid förlängd skolgång.

text: Om det tidigare beslutet om aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga avsåg en tidsperiod som löper efter den tid då studierna beräknas vara avslutade ska det nya beslutet innehålla information om att rätten till ersättning på den grunden finns kvar för överskjutande tid. En ansökan om förlängd skolgång ska inte medföra att den försäkrade mister redan beviljad ersättning. I en sådan situation behövs alltså ingen ny ansökan efter studieperiodens slut eftersom det nya beslutet ska täcka in hela perioden.

text: Även om den försäkrade har rätt till tidigare beviljad aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga efter studiernas slut kan studierna i vissa fall medföra att arbetsförmågan kommer att omprövas efter det att studieperioden har avslutats. En omfattande och långvarig studieinsats kan leda till att bedömningen blir att arbetsförmågan anses vara väsentligt förbättrad. Det är viktigt att den försäkrade informeras om detta.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 33 kap. 5, 8,13, 20 §§ SFB

text: Eva Nordqvist

text: Marie Olsson


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-06-17 Dnr 42646-2015 Serienummer 2016:06

title: Gränsen mellan återkrav och condictio indebiti

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: När ersättning har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp ska Försäkringskassan i första hand pröva frågan om återbetalning med tillämpning av den återkravsregel som gäller för förmånen.

text: Försäkringskassan ska återkräva ersättning enligt principen om condictio indebiti bara i de fall återkravsbestämmelserna inte kan tillämpas, dvs. i följande fall:

text: 1. när Försäkringskassan har betalat ersättning till någon annan än den försäkrade och betalningsmottagaren inte var behörig att ta emot betalning för den försäkrades räkning,

text: 2. när Försäkringskassan med stöd av

text: 107 kap. 5 §

text: SFB har betalat ut ersättning till en kommun och av misstag betalat ut för mycket till kommunen,

text: 3. när Försäkringskassan har betalat ersättning till någon annan än den försäkrade på grund av felregistrering av kontonummer och

text: 4. när Försäkringskassan felaktigt har betalat ersättning och ingen återkravsregel finns för förmånen ifråga.

text: Bakgrund och överväganden

text: Condictio indebiti är en civilrättslig princip för återkrav som innebär att den som av misstag betalat ut ett belopp till någon som huvudregel (undantag finns) har rätt att få tillbaka beloppet. Condictio indebiti är en allmänrättslig princip som inte är reglerad i någon lag.

text: Det är oklart var gränsen går mellan återkrav och condictio indebiti. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande som klargör hur Försäkringskassan ska tillämpa återkravsbestämmelserna respektive principen om condictio indebiti.

text: Huvudprincip

text: Det finns regler som anger hur återkrav ska hanteras såväl materiellt (juridisk bedömning) som formellt (administrativt och processuellt).

text: Motsvarande reglering saknas för condictio indebiti. Förutsättningarna för en rättssäker hantering är därför bättre om återkravsreglerna tillämpas.

text: När det gäller återkrav har lagstiftaren ställt upp regler till skydd för den enskilde - bl.a. regler om eftergift - som saknar motsvarighet när principen om condictio indebiti tillämpas.

text: Återkravsbestämmelserna bör mot denna bakgrund ges en så vid tolkning som rättsläget tillåter. När Försäkringskassan bedömer att återkravsreglerna inte kan tillämpas kräver Försäkringskassan pengarna tillbaka med stöd av principen om condictio indebiti.

text: Betalningsmottagarens behörighet

text: Regler om återkrav finns bl.a. i

text: 108 kap. 2 § andra stycket socialförsäkringsbalken

text: (SFB) och

text: 23 § andra stycket förordningen (1996:1100)

text: om aktivitetsstöd.

text: Återkravsbestämmelserna begränsas av rättspraxis, framförallt FÖD 1984:22 och FÖD 1985:49.

text: I FÖD 1984:22 ansågs en förmyndare inte kunna åläggas återbetalningsskyldighet enligt 20 kap. 4 § AFL för pensionsbelopp som betalats ut felaktigt i ärende om förtidspension åt omyndig.

text: Försäkringskassan anser att principen som rättsfallet slår fast fortfarande gäller och medför att den som tar emot en ersättning för någon annans räkning inte kan återkrävas med stöd av återkravsreglerna om inte dessa uttryckligen anger det. Ett exempel på när någon annan än den försäkrade kan återkrävas är

text: 108 kap. 9 a §

text: SFB.

text: Om den försäkrade har en ställföreträdare eller har gett någon fullmakt att ta emot en betalning så kan den försäkrade återkrävas om det skulle visa sig att betalningen var fel, men inte om behörigheten för mottagaren har upphört eller var begränsad och begränsningen överskreds. Det följer av civilrättsliga principer. Konkreta exempel på sådana situationer är

text: - när Försäkringskassan har betalat ut ersättning till någon som utpekas som betalningsmottagare i fullmakt trots att fullmakten är återkallad och Försäkringskassan har fått uppgift om det eller

text: - när Försäkringskassan har betalat ut ersättning till någon som tidigare har varit ställföreträdare för den försäkrade men inte är det längre, till exempel en förälder till någon som blivit myndig.

text: Misstagsbetalning till kommun

text: Försäkringskassan kan vara skyldig enligt lag att betala ut ersättning till en kommun istället för till den försäkrade. Om Försäkringskassan betalar ut för mycket till kommunen ska Försäkringskassan bedöma om betalningen ska återkrävas från kommunen med stöd av principen om condictio indebiti. Den försäkrade kan inte återkrävas eftersom den inte har mottagit eller tillgodogjort sig den felaktiga utbetalningen. Kommunen kan inte återkrävas med stöd av socialförsäkringens återkravsregler eftersom kommunen i dessa situationer inte har tagit emot ersättningen som försäkrad.

text: Fel personnummer eller kontonummer

text: I FÖD 1985:49 hade en person genom förväxling av personnummer fått en ersättning utbetalad som han inte var beviljad. Försäkringskassan ansågs inte kunna grunda återkrav på bestämmelserna i 20 kap. 4 § lagen om allmän försäkring (AFL). Riksförsäkringsverket ansåg att återkrav kunde riktas mot ”var och en som genom ett felaktigt beslut – oavsett orsaken till felaktigheten – från försäkringskassan erhållit ersättning…” Riksförsäkringsverket grundade sitt ställningstagande på lagtextens ordalydelse och olika förarbetsuttalanden. Försäkringsöverdomstolen motiverade inte sitt ställningstagande att ersättningen inte kunde återkrävas med stöd av återkravsbestämmelsen i AFL.

text: Försäkringskassan har tidigare tolkat FÖD-domen som att SFB:s regler om återbetalning inte är tillämpliga, om Försäkringskassan betalar ut en ersättning till fel person. I så fall har pengarna återkrävts enligt principen om condictio indebiti.

text: Försäkringskassan har sedan 2012 ändrat den tidigare tolkningen av återkravsbestämmelsen och anser nu att återkravsbestämmelserna kan tillämpas på alla som mottagit en socialförsäkringsersättning, med de begränsningar som framgår av detta rättsliga ställningstagande. Skälen för att bortse från FÖD 1985:49 är att rättsfallet får anses vara svagt som rättskälla eftersom det saknar motivering och inte har tydligt stöd i lagtext eller förarbeten. Det är också till fördel för den enskilde att få sin återbetalningsskyldighet bedömd enligt återkravsreglerna jämfört med enligt principen om condictio indebiti.

text: Försäkringskassan bör även fortsättningsvis hantera förväxling av kontonummer som condictio indebiti eftersom sådana ärenden typiskt sett har en svagare koppling till socialförsäkringen än situationen med förväxling av personnummer och eftersom det finns praktiska svårigheter med att hantera sådana felbetalningar som återkrav.

text: När återkravsregel saknas

text: I vissa fall finns det ingen återkravsregel för förmånen (t.ex. internationella vårdförmåner). I dessa situationer återstår endast principen om condictio indebiti.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Detta ställningstagande avser tillämpningen av

text: 108 kap. 2 §

text: SFB,

text: om aktivitetsstöd,

text: 16 § lagen (2008:313)

text: om jämställdhetsbonus,

text: 18 § förordningen (2014:68)

text: om bidrag till företagshälsovården för köp av medicinsk service,

text: 18 § förordningen (2014:67)

text: om bidrag till arbetsgivare för köp av arbetsplatsnära stöd för återgång i arbete, FÖD 1984:22 och FÖD 1985:49.

text: Eva Nordqvist

text: Kjell Skoglund


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-06-17 Dnr 58265-2015 Serienummer 2016:07

title: Kvittning vid retroaktiva utbetalningar

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid retroaktiva utbetalningar ska Försäkringskassan förbehålla ett belopp som motsvarar det av utbetalningen som gäldenären kan antas behöva för sin försörjning den månad som avdraget görs. Bedömningen ska göras med beaktande av om gäldenärens ekonomi är påverkad av att gäldenären har fått vänta på pengarna.

text: Bakgrund och överväganden

text: Försäkringskassan får, i den utsträckning det är skäligt, göra avdrag på ersättning enligt bl.a.

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB). Av förarbetena framgår att ”skälig hänsyn måste i varje särskilt fall tagas till försäkringsersättningens betydelse för den ersättningsberättigades och hans familjs försörjning” (

text: prop. 1962:90 s. 384

text: ). Försäkringskassan räknar ut ett skäligt kvittningsbelopp med stöd av Kronofogdens föreskrifter om förbehållsbelopp. Föreskrifterna bygger på vad gäldenären antas behöva för sin försörjning under en månad.

text: Det är oklart hur gäldenärens förbehållsbelopp ska beräknas när utbetalningen avser ersättning för flera månader. Förarbeten och praxis ger ingen vägledning. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande för att klargöra hur Försäkringskassan ska tillämpa bestämmelserna.

text: Om ersättningsperioden sträcker sig fram till den månad avdraget görs finns det anledning att tro att gäldenärens ekonomi fortfarande är påverkad av väntan på ersättningen. I så fall bör gäldenären förbehållas ett större belopp för sin försörjning. Hur mycket större belopp som bör förbehållas bör bero på en individuell bedömning. Följande frågor kan vara till hjälp i bedömningen:

text: • Är ersättningen som ska betalas ut gäldenärens huvudsakliga försörjning eller finns det andra inkomstkällor?

text: • Hur är gäldenärens betalningsförmåga en ”vanlig” månad?

text: • Finns det uppgifter som talar för att gäldenären t.ex. har behövt låna pengar eller skjuta upp utgifter i väntan på den aktuella utbetalningen?

text: En faktor som talar mot att gäldenärens ekonomi fortfarande är påverkad är att perioden som ersättningen avser ligger långt tillbaka i tiden.

text: Ställningstagandet innebär att förbehållet ska göras för den månad som avdraget görs men med beaktande av om gäldenärens ekonomi fortfarande kan vara påverkad av att gäldenären har fått vänta på ersättningen.

text: Detta rättsliga ställningstagande berör inte utbetalning av överskjutande bostadsbidrag efter avstämning.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 108 kap. 22 §

text: SFB,

text: 23 e § förordningen (1996:1100)

text: om aktivitetsstöd och

text: 3 kap. 8 § förordning (2010:407)

text: om ersättning till vissa nyanlända invandrare.

text: Eva Nordqvist

text: Kjell Skoglund


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2016-10-07 Dnr 52394-2016 Serienummer 2016:09

text: Vad säger lagtexten?

text: Vad säger förarbetena?

text: Vad säger praxis?

text: Vad säger avgöranden från kammarrätterna?

text: Av rättsfallet framgår att om någon som tillhör personkretsen i LSS hos en kommun har ansökt om biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till sådan insats enligt den lagen, är kommunen alltid skyldig att pröva rätten till assistans och i förekommande fall bevilja insatsen i den utsträckning som krävs för att den enskilde ska vara tillförsäkrad goda levnadsvillkor (7 §).

text: I avgörandet fann HFD att en ung kvinna fick anses ha haft behov av en lägervistelse (korttidsvistelse utanför det egna hemmet enligt LSS) för att tillförsäkras goda levnadsvillkor.

text: Begreppet ska inte användas vid bedömning av grundläggande behov

title: Begreppet goda levnadsvillkor vid bedömningen av assistansersättning för andra personliga behov

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid bedömningen av hur många assistanstimmar som ska beviljas för andra personliga behov, ska Försäkringskassan väga in i vilken omfattning behoven måste tillgodoses genom assistansersättning för att den enskilde ska tillförsäkras goda levnadsvillkor.

text: Med goda levnadsvillkor menas att den enskilde ska ha möjlighet att leva som andra utifrån sina individuella förutsättningar. Försäkringskassan ska göra en helhetsbedömning av behovet av personlig assistans. Vid bedömningen ska det beaktas att även personer med funktionsnedsättning måste prioritera mellan sina behov. Försäkringskassan ska väga in

text:  hur människor utan funktionsnedsättning i motsvarande ålder normalt lever  vad personen har för livssituation, till exempel om han eller hon är gift, registrerad partner eller sambo och har barn  om det finns något annat än personlig assistans som kan bidra till att personen får möjlighet att leva som andra, till exempel andra beviljade insatser enligt lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS).

text: När Försäkringskassan bedömer en persons grundläggande behov ska begreppet goda levnadsvillkor däremot inte användas.

text: Bakgrund och överväganden

text: Syftet med det här rättsliga ställningstagandet är att klargöra om och hur goda levnadsvillkor ska vägas in vid bedömningen av assistansersättning. Någon sådan beskrivning finns nämligen varken i lagtext, förarbeten eller praxis.

text: I

text: 51 kap. 2 § första stycket socialförsäkringsbalken

text: (SFB) anges att den som omfattas av

text: 1 §

text: LSS kan för sin dagliga livsföring få assistansersättning för kostnader för sådan personlig assistans som avses i

text: 9 a § samma lag

text: I andra stycket anges bl.a. att de bestämmelser i LSS som avser utförandet av insatsen personlig assistans också tillämpas på personlig assistans enligt detta kapitel.

text: Verksamhet enligt LSS ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för de personer som anges i 1 §. Målet ska vara att den enskilde får möjlighet att leva som andra. (

text: 5 §

text: LSS)

text: Personer som anges i 1 § har rätt till insatser i form av särskilt stöd och särskild service enligt 9 § 1–9, om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och om deras behov inte tillgodoses på annat sätt. Personer som anges i 1 § 1 och 2 har, under samma förutsättningar, även rätt till insatser enligt 9 § 10. (

text: 7 § första stycket

text: LSS)

text: Den enskilde ska genom insatserna tillförsäkras goda levnadsvillkor. Insatserna ska vara varaktiga och samordnade. De ska anpassas till mottagarens individuella behov samt utformas så att de är lätt tillgängliga för de personer som behöver dem och stärker deras förmåga att leva ett självständigt liv. (

text: 7 § andra stycket

text: LSS)

text: Förarbetena till LSS säger att vid bedömningen av om den enskilde behöver en viss insats i sin livsföring, måste jämförelser göras med den livsföring som kan anses normal för personer i samma ålder. Förarbetena säger även att

text: 7 § andra stycket

text: LSS handlar om de allmänna krav som ställs på insatser enligt lagen. Som en kvalitetsnivå på insatserna anges att den enskilde genom insatserna ska tillförsäkras goda levnadsvillkor. (

text: Prop. 1992/93:159

text: Stöd och service till vissa funktionshindrade s. 172)

text: Målet för en verksamhet enligt LSS bör vara att människor med omfattande funktionshinder ska kunna skapa sig ett värdigt liv, så likt andra människors som möjligt och i gemenskap med andra människor. Det övergripande syftet med de särskilda insatserna bör vara att åstadkomma så jämlika villkor som möjligt mellan människor med omfattande funktionshinder och andra människor. (

text: Prop. 1992/93:159 s. 50

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) fann i rättsfallet

text: RÅ 1997 not. 165

text: att en person hade ett omfattande behov av personlig assistans. Detta bedömdes mot bakgrund av syftet med den personliga assistansen – att den funktionshindrade så långt möjligt ska kunna leva som andra – också omfatta en del uppgifter som avsåg makarnas gemensamma hushåll och skötseln av barnen.

text: I avgörandet

text: HFD 2011 ref. 8

text: påpekade HFD att

text: 7 § andra stycket

text: LSS anger en kvalitetsnivå på de insatser som en enskild har rätt till enligt lagen.

text: Enligt HFD saknar bestämmelsen alltså betydelse för bedömningen av någons rätt till insats enligt lagen liksom för frågan om vad som ryms inom respektive insats enligt

text: 9 §

text: LSS.

text: HFD har använt begreppet goda levnadsvillkor när domstolen redogjort för bedömningen av rätten till en insats och omfattningen av den insats enligt LSS som en person ansökt om (jfr

text: RÅ 2009 ref. 61

text: och

text: HFD 2013 ref. 70

text: Kammarrätterna har i flera domar prövat om personer haft behov av insatser enligt LSS och assistansersättning för att tillförsäkras goda levnadsvillkor. De domar som tas upp nedan är sådana där kammarrätterna förtydligat vad begreppet betyder.

text: Kammarrätten i Jönköping prövade i en dom den 6 maj 2015 i mål nr 2470- 14 om en man, för att vara tillförsäkrad goda levnadsvillkor, hade rätt till fler timmar med assistansersättning för att kunna utöva sin hobby att meka med bilar. Kammarrätten ansåg att bedömningen måste göras med utgångspunkt i hur många timmar per vecka som en icke funktionshindrad person i mannens ålder i normala fall kan antas ägna åt fritidsaktiviteter av hobbykaraktär (jfr

text: prop. 1992/93:159 s. 172

text: ). Kammarrätten påpekade också att personer utan funktionshinder regelmässigt får prioritera vilka behov som behöver tillgodoses i första hand. Det kan innebära att man tvingas avstå från att tillgodose ett personligt behov av till exempel fritidsaktiviteter till förmån för ett annat behov. Detsamma bör, enligt kammarrätten, gälla för en person med ett funktionshinder.

text: Kammarrätten i Göteborg skrev i en dom den 10 maj 2011 i mål nr 6227-10 att med goda levnadsvillkor avses att den enskilde ska få leva som andra i motsvarande ålder. Enligt kammarrätten kan den enskilde fritt disponera de beviljade timmarna på det sätt som han eller hon önskar. Kvinnan i målet kunde därför själv välja om hon ville spela bingo på annan ort eller använda sina timmar till andra aktiviteter. Kvinnan var beviljad tid för bakning och hon hade fått det beviljat eftersom hon var intresserad av bakning. Hon hade även möjlighet till viss social aktivitet i samband med att hon gjorde inköp. Kammarrätten ansåg att utredningen i målet inte gav stöd för annat än att

text: kvinnan var tillförsäkrad goda levnadsvillkor genom den assistansersättning för fritidsaktiviteter som hon beviljats.

text: Överväganden

text: Vid bedömningen av behovet av personlig assistans bör Försäkringskassan jämföra med hur människor i motsvarande ålder utan funktionsnedsättning lever. Det övergripande målet med assistansersättningen är nämligen att den enskilde ska få möjlighet att leva som andra (

text: 5 §

text: LSS). I förarbetena anges att man ska jämföra med den livsföring som kan anses normal för personer i samma ålder (

text: prop. 1992/93:159 s. 172

text: ). Åldern kan ha betydelse, men man bör även ta hänsyn till bland annat livssituation, till exempel om personen är gift, registrerad partner eller sambo och har barn (jfr

text: RÅ 1997 not.165

text: ). I Kammarrätten i Göteborgs dom har domstolen angett att med goda levnadsvillkor avses att den enskilde ska få leva som andra i motsvarande ålder. I Kammarrätten i Jönköpings dom har domstolen jämfört personens behov med den normala livsföringen för en person i samma ålder utan funktionsnedsättning.

text: Vad som krävs för att uppnå goda levnadsvillkor är en individuell fråga, som Försäkringskassan måste pröva särskilt utifrån varje enskild individs förhållanden. Den som söker assistansersättning avgör själv vilka behov han eller hon vill söka ersättning för och ska beskriva sina behov. Det är Försäkringskassan som bedömer hur många assistanstimmar som behövs för att personen ska få möjlighet att leva så likt andra som möjligt utifrån hans eller hennes individuella förutsättningar. Vid bedömningen ska det beaktas att även personer med funktionsnedsättning måste prioritera mellan sina behov, vilket framgår av Kammarrätten i Jönköpings dom.

text: Försäkringskassan bör göra en helhetsbedömning av behovet av personlig assistans för att avgöra hur många assistanstimmar som totalt behövs för de andra personliga behoven. Vid bedömningen av hur många assistanstimmar för andra personliga behov som en person behöver för att tillförsäkras goda levnadsvillkor, bör Försäkringskassan också beakta om det finns något annat som kan bidra till att personen får möjlighet att leva som andra. Det kan till exempel vara andra beviljade insatser enligt LSS.

text: Det framgår inte av praxis att begreppet goda levnadsvillkor ska användas vid bedömningen av de grundläggande behoven. Av

text: HFD 2011 ref. 8

text: framgår istället att

text: 7 § andra stycket

text: LSS, där goda levnadsvillkor står, saknar betydelse för bedömningen av någons rätt till insats. Eftersom omfattningen av de grundläggande behoven är avgörande för rätten till assistansersättning, bör Försäkringskassan inte använda begreppet vid bedömningen av de grundläggande behoven.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 51 kap. 2 §

text: SFB, 5-7 §§ LSS

text: RÅ 1997 not. 165

text: RÅ 2009 ref. 61

text: HFD 2011 ref. 8

text: och

text: HFD 2013 ref. 70

text: Prop. 1992/93:159

text: Stöd och service till vissa funktionshindrade Kammarrätten i Jönköpings dom den 6 maj 2015 i mål nr 2470-14 och Kammarrätten i Göteborgs dom den 10 maj 2011 i mål nr 6227-10

text: Eva Nordqvist

text: David Wollein Waldetoft


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2017-03-10 Dnr 47568-2016 Serienummer 2017:01

text: Vad är problemet och hur bör det lösas?

text: En kortare förlängning än ett år

text: Förlängning flera gånger

text: Exempel på när det kan vara lämpligt att göra en kortare förlängning av ersättningsperioden

text: Förhållandena i det enskilda fallet måste avgöra om det är lämpligt att göra en kortare förlängning av ersättningsperioden. En sådan situation är när det är aktuellt eller planeras en rehabiliteringsåtgärd.

text: Försäkringskassan arbetar aktivt med rehabilitering men det är svårt att i förväg bedöma när i tiden de stödåtgärder som vidtas eller planeras kommer att ge resultat. Det kan inträffa att beslutet om aktivitetsersättning löper ut innan åtgärderna är slutförda. Det kan då vara lämpligt att göra en kortare förlängning av ersättningsperioden om den försäkrade är förhindrad att förvärvsarbeta på grund av åtgärderna. Det kan vara frågan om arbetslivsinriktad rehabilitering eller medicinsk behandling, konvalescens eller läkning.

text: När ersättningsperioden förlängs ska anledningen till detta framgå av den planering som görs i ärendet.

text: Gällande bestämmelser

text: Aktivitetsersättning beviljas när arbetsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel under minst ett år (33 kap. 5 och 7 §§ SFB).

text: Om en försäkrad är beviljad aktivitetsersättning får tiden för förmånen förlängas även om han eller hon inte ansökt om det (

text: 36 kap. 26 §

text: SFB).

text: Det rättsliga ställningstagandet avser 33 kap. 5 och 7 §§ SFB samt

text: 36 kap. 26 §

text: SFB.

title: Förlängning av aktivitetsersättning för kortare tid än ett år

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringskassan får förlänga perioden med aktivitetsersättning för en kortare tid än ett år utan att den försäkrade ansökt om det.

text: Förlängningen görs med stöd av

text: 36 kap. 26 §

text: SFB.

text: En och samma ersättningsperiod kan förlängas flera gånger.

text: Kraven för att få aktivitetsersättning är bland annat att nedsättningen av arbetsförmågan antas bestå under minst ett år och att det görs en ansökan om förmånen (33 kap. 5 och 7 §§ och 110 kap. 4 § SFB).

text: Men det finns en lagregel som säger att ersättningsperioden får förlängas även om det inte kommer in någon ansökan (

text: 36 kap. 26 §

text: SFB).

text: Det är oklart om ersättningsperioden får förlängas utan ansökan i den situationen att Försäkringskassan bedömer att arbetsförmågan inte kommer att vara nedsatt i ytterligare minst ett år utan enbart under en kortare tid.

text: Det är även oklart om ersättningsperioden får förlängas flera gånger.

text: En tredje fråga är i vilka situationer det är lämpligt att göra en förlängning.

text: Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande.

text: Förarbetena till regeln om förlängning anger att en tidsbegränsad ersättningsperiod kan förlängas utan ansökan för att förhindra att det uppstår en lucka i utbetalningarna innan beslut har fattats eller när den försäkrade underlåter att ansöka om en ny ersättningsperiod, till exempel pga. att den försäkrade saknar sjukdomsinsikt (

text: SOU 1961:29 s. 95

text: och

text: prop. 2000/01: 96 s. 189

text: Förarbetsuttalandet utgår från att kravet på att arbetsförmågan ska ha bedömts vara nedsatt för ytterligare minst ett år är uppfyllt. Ersättningsperioden får då förlängas trots att den försäkrade inte gjort någon ansökan.

text: Lagtexten i

text: 36 kap. 26 §

text: SFB anger inte något krav på att arbetsförmågan ska bedömas vara nedsatt i minst ett år för att en förlängning av ersättningsperioden ska få göras. Därför tolkar Försäkringskassan lagregeln som att den kan användas även för en kortare förlängning.

text: Försäkringskassan tolkar regeln som att det inte finns något som hindrar att en kortare förlängning görs flera gånger. Upprepade förlängningar av ersättningsperioden får inte göras när det istället är lämpligt att göra en ny utredning av arbetsförmågan.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Eva Nordqvist

text: Marie Olsson


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2017-10-20 Dnr 47100-2017 Serienummer 2017:03 anpassningsbidrag betalas ut för fler än ett fordon. I en sådan situation bör anpassningsbidraget anses avse endast ett fordon.

title: Begreppet ett fordon och körträning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringskassan kan bevilja anpassningsbidrag för körträning i ett annat fordon än det som bilstöd kommer att betalas ut för eller har betalats ut för. I en sådan situation ska anpassningsbidraget anses avse endast ett fordon.

text: Bakgrund

text: Enligt

text: 52 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) betalas bilstöd ut i form av bland annat anpassningsbidrag för ett fordon.

text: Förtydligandet att bilstöd endast betalas ut för ett fordon infördes eftersom det i tillämpningen av bilstödet tidigare hade funnits en osäkerhet om detta. Det hade förekommit att anpassningsbidrag hade beviljats för flera fordon som köpts av samma person under den period som numera regleras i

text: 52 kap. 7 §

text: SFB. (Jfr Mobil med bil,

text: SOU 2005:26, s. 268

text: f.)

text: Det framgår uttryckligen att bilstöd beviljas för kostnader för körträning både före och efter att ett fordon ändras eller att en särskild anordning på ett fordon anskaffas, samt vid justering och reparation av dessa (

text: 52 kap. 8 § första stycket 4

text: SFB). Lagtexten kan tolkas som att anpassningsbidrag för körträning kan betalas ut för fler än ett fordon. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande för att förtydliga hur

text: 52 kap. 5 §

text: SFB bör tolkas för körträning.

text: Överväganden

text: Vid körträning före en anpassningsåtgärd är det naturligt att körträningen måste ske i ett annat fordon än det som bilstöd kommer att betalas ut för. Även om bilstöd redan har betalats ut för ett fordon, som exempelvis om den försäkrade ansöker om anpassningsbidrag under perioden, är det naturligt att körträningen före en anpassning behöver göras i ett annat fordon. Körträning är alltså ett led i att bedöma vilka åtgärder enligt 52 kap. 8 § första stycket 2–3 SFB som behövs för att den försäkrade ska kunna använda ett fordon. Även vid körträning efter en anpassningsåtgärd kan det vara lämpligt att körträningen sker i ett annat fordon än det som har anpassats.

text: Regleringen i

text: 52 kap. 8 § första stycket 4

text: SFB bör anses innebära ett förtydligande av vilka kostnader som ska hänföras till det fordon som bilstöd kommer att betalas ut eller har betalats ut för enligt 52 kap. 8 § första stycket 1–3 SFB. Körträning i ett annat fordon än det som bilstöd kommer att betalas ut för eller har betalats ut för innebär alltså inte att

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 52 kap. 5 och 8 §§ SFB

text: Eva Nordqvist

text: Catharina Brodd