text: E-postadress: Postadress Besöksadress Telefon Telefax Box 1050 Esplanaden 1 0771-73 73 00 08-29 26 14 172 21 172 67 SUNDBYBERG SUNDBYBERG

text: Dnr

text: 840 24217-18/121

title: Omprövning enligt skuldsaneringslagen (2016:675) (SkusanL) – ändrade ekonomiska förhållanden

text: Kronofogdemyndighetens ställningstagande Beslutad av Ansvarig organisation Nr Ulrika Lindén Rättsavdelningen 8/16/Skusan Dokumentägare Beslutsdatum Dnr Ulrika Lindén 2018-12-19 840 24217-18/121 Gäller fr.o.m. Ersätter beslut 2016-10-28 med dnr.

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: Omprövning enligt

text: skuldsaneringslagen (2016:675)

text: Vid omprövning av beslut om skuldsanering enligt

text: skuldsaneringslagen

text: ska en helhetsbedömning av samtliga omständigheter göras. Följande indikerar att en omprövning kan vara motiverad:  Om gäldenären försummat att betala enligt betalplanen under minst fyra månader.  Om gäldenärens betalningsutrymme ökat med 4 000-5 000 kr eller mer per månad.  Om gäldenärens betalningsutrymme minskat med 500 kr eller mer per månad, efter avdrag för buffert.

text: Möjligheten att förlänga betalningsplanen ska inte utnyttjas slentrianmässigt. Vid bedömningen ska Kronofogdemyndigheten vidare följa det som framgår av nedanstående promemoria.

text: Uppdatering

text: Detta ställningstagande fastställdes ursprungligen år 2009 (Nr 03/09/Skusan, dnr

text: 801 4916-09/121

text: ). Promemorian omarbetades år 2016, varvid vissa förtydliganden gjordes och texten uppdaterades med nya laghänvisningar med anledning av införandet av

text: skuldsaneringslagen (2016:675)

text: , av tf. verksamhetschefen Eva Carlquist och verksjuristen Susan Höglund Westermark (Nr 8/16/Skusan, dnr

text: 832 298-16/121

text: I samband med att ansvaret för dokumentet övergått till rättsavdelningen år 2018 har en översyn gjorts efter samråd med skuldsaneringsenheten. Promemorian har då ändrats redaktionellt, kortats ner och uppdaterats med praxis.

text: Detta ställningstagande har beslutats av rättschefen Ulrika Lindén efter föredragning av verksjuristen Lisa Gurner. I den slutliga beredningen har även verksjuristen Susan Höglund Westermark och t.f. enhetschefen Christina Sundblad deltagit.

text: Ulrika Lindén Rättschef Lisa Gurner Föredragande

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: Rättslig promemoria

text: 1 Sammanfattning

text: Enligt Kronofogdens bedömning bör omprövning av skuldsaneringsbeslut i princip ske om gäldenären försummat att betala enligt betalningsplanen under minst fyra månader. Vidare bör omprövning som huvudregel ske om det finns en oförutsedd händelse och gäldenärens betalningsutrymme ökat med minst 4 000- 5 000 kr per månad. Ändring bör även normalt ske om gäldenärens betalningsutrymme försämrats med minst 500 kr per månad efter avdrag för buffert. Även i detta fall måste försämringen ha orsakats av en oförutsedd händelse. Omprövningsbeslutet ska dock alltid föregås av en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i ärendet. Möjligheten att förlänga betalningsplanen ska inte utnyttjas slentrianmässigt.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Inför den skuldsaneringslag som trädde i kraft den 1 januari 2007 gjorde Kronofogden en genomgång av ca 300 hovrätts- och tingsrättsbeslut, för att få en uppfattning om vad som gällde i normalfallet i omprövningsärenden. Utifrån de rättskällor som föreligger på området och den praktiska erfarenhet som Kronofogden har fått av att handlägga omprövningsärenden, har myndigheten reviderat ställningstagandet ett antal gånger. Ställningstagandet fokuserar på väsentlighetsrekvisitet, särskilt vid väsentliga förbättringar av gäldenärens ekonomiska förhållanden.

text: För enhetlig och förutsägbar rättstillämpning besvarar promemorian följande frågor:

text: 1. Under vilka förutsättningar ska Kronofogden ändra ett skuldsaneringsbeslut?

text: 2. Under vilka förutsättningar ska Kronofogden upphäva ett skuldsaneringsbeslut?

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Omprövning av skuldsaneringsbeslut efter ansökan från borgenär (48 § 1 st 6 p SkusanL) – bristande uppfyllelse av betalningsplanen Om gäldenären inte följer betalningsplanen och avvikelsen inte är ringa, kan borgenären ansöka om omprövning av skuldsaneringsbeslutet med detta lagstöd. En beviljad ansökan om omprövning på denna grund kan leda till ändring eller upphävande. I samband med ändring av skuldsaneringsbeslut kan Kronofogden förlänga betalplanens löptid med stöd av 51 § SkusanL.

text: I förarbetena till

text: skuldsaneringslagen

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 57 f och s. 83 f) framgår att bestämmelsen i

text: 48 § 1 st 6 p

text: ska ta sikte på det fallet att gäldenären medvetet underlåter att följa betalningsplanen. Tanken är inte att varje litet avsteg bör medföra att skuldsaneringen ändras eller upphävs. Hänsyn bör tas till anledningen till betalningsdröjsmålet. Enstaka, kortvariga betalningsdröjsmål bör inte medföra att skuldsaneringen upphävs. Ju mer ursäktligt dröjsmålet är desto svagare är skälen för att genom omprövning upphäva skuldsaneringen.

text: Av samma förarbeten (prop. s 83) framgår att en ändring kan bli aktuell t.ex. om gäldenären varit sjuk eller inte förstått och insett att han eller hon själv på egen hand borde ha ansökt omprövning utan i stället missat att betala enligt betalningsplanen. I en sådan situation kan Kronofogden, i stället för att upphäva skuldsaneringen, fatta ett omprövningsbeslut som går ut på att gäldenären ska betala ett justerat belopp. Det kan då också finnas anledning att överväga en förlängning av betalningsplanens löptid. Ovanstående överensstämmer med

text: skuldsaneringslagens

text: rehabiliterande syfte.

text: Om gäldenären i sitt yttrande över borgenärens ansökan uppger att den ekonomiska situationen har försämrats och begär att betalningsbeloppet ska anpassas till det, bör det även vara möjligt att besluta om en ändring som innebär att gäldenärens betalningsskyldighet justeras nedåt (

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 58).

text: Avvikelser från betalningsplanen som motiverar upphävande har i praxis bedömts på följande sätt. I normalfallet krävs – för att betalningsförsummelsen inte ska anses som ringa – att försummelsen ska ha pågått fem månader eller mer. Det verkar vara av underordnad betydelse hur stort beloppet är som skulle ha betalats eller antalet borgenärer som berörts av gäldenärens betalningsförsummelse. Det kan alltså räcka med att endast en fordringsägare inte får vad den ska ha under några månader enligt betalningsplanen och att beloppet i sig är lågt.

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: Exempel på fall där domstolarna tagit hänsyn till anledningen till betalningsdröjsmålet, och funnit det ursäktligt, är:

text:  Gäldenären hade hamnat efter med sex månaders betalning om totalt 12 000 kr. Under ärendets handläggning i domstol betalade gäldenären ikapp. Han angav separation och därmed uppkomna kostnadsökningar som orsak till hans tillfälliga betalningssvårigheter. Domstolen ansåg att avvikelsen från betalningsplanen var ringa.

text:  Gäldenären hade inte hade skött sina betalningar under sju månader med totalt 3 900 kr. Då orsaken inte berodde på ovilja utan på ökade utgifter för familjen genom ett barns sjukdom och handikapp avslogs ansökan om upphävande. Omständigheterna var vidare så att gäldenären hade flyttat till ett annat nordiskt land efter skuldsaneringsbeslutet, och trott att de månatliga överföringarna av pengar fungerade – vilket de inte hade gjort. I samband med handläggningen i domstolen hade han betalat sin resterande skuld direkt till borgenärerna samt ordnat så att transaktionerna skulle fungera i fortsättningen.

text: Det ska emellertid förtydligas att det inte är avgörande om gäldenären har betalat ikapp när man bedömer om omprövningsbegäran ska beviljas eller inte. Det är en totalbedömning av samtliga omständigheter som ska göras.

text: Högsta domstolen har i rättsfallet

text: NJA 2017 s. 405

text: uttalat att förutsättningar för omprövning saknas när gäldenären avlidit innan ansökan om omprövning gjordes.

text: 3.2 Omprövning av skuldsaneringsbeslut efter ansökan från borgenär (48 § 1 st 7 p SkusanL) – förbättrade ekonomiska förhållanden Om gäldenärens ekonomiska förhållanden förbättrats väsentligt efter beslutet om skuldsanering kan borgenären ansöka om omprövning. En beviljad sådan kan leda till ändring eller upphävande. Vid ändring av skuldsaneringsbeslutet kan Kronofogden förlänga skuldsaneringsplanens löptid med stöd av

text: 51 § skuldsaneringslagen

text: Av bestämmelsen framgår uttryckligen att förbättringen av gäldenärens ekonomiska förhållanden ska bero på omständigheter som inte kunnat förutses vid skuldsaneringsbeslutet. Av förarbetena (

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 83 f ) framgår att genom detta tillägg klargörs tydligare, att om en framtida inkomstförändring redan har kunnat vägas in i skuldsaneringsbeslutet, så ska förändringens infriande inte leda till en ändring.

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: Med väsentlig förbättring åsyftas en förbättring av extraordinär karaktär, t.ex. en betydande inkomstökning, en större tipsvinst eller ett större arv. Normala lönepåslag kan däremot aldrig anses ha en sådan karaktär. Trots skuldsaneringsinstitutets definitiva och rehabiliterande karaktär skulle det i fall där en väsentlig förbättring skett kunna anses stötande om skuldsaneringen inte kunde omprövas. I kommentaren till 2006 års skuldsaneringslag framgår emellertid att nämnda förarbetsuttalanden inte fått full genomslag i rättstillämpningen och att ändring i underrättspraxis har skett till nackdel för gäldenären med stöd av denna punkt utan att det varit frågan om extraordinära förbättringar av gäldenärens ekonomi (

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 60; se även

text: prop. 1993/94:123

text: Skuldsaneringslag s. 172 och

text: Skuldsaneringslagen

text: , En kommentar till 2006 års lag, Hellners, Trygve/Mellqvist, Mikael, s. 242-243).

text: Vid rättstillämpningen har uttrycket ”väsentlig förbättring” ansetts innebära att de ekonomiska förbättringarna är bestående.

text: Kronofogden kan konstatera att en ökning av betalningsutrymmet som motsvarar omkring 5 000 kr eller mer har av överinstanserna ansetts vara en väsentlig ekonomisk förbättring som medfört en ändring av beslutet (

text: NJA 2005 s. 303

text: , Hovrätten för Västra Sverige, målnr ÖÄ 2976-07 och målnr ÖÄ 4783-04). Däremot har olika tingsrätter under 2008 inte ansett att väsentlighetskravet är uppfyllt när ökningarna av betalningsförmågan legat i spannet 3 500-3 800 kr per månad. När omprövning skett till följd av väsentlig förbättring har det inte heller gjorts någon skillnad mellan skuldsaneringsbeslut med respektive utan betalningsplan utan domstolarna har tittat på den faktiska förbättringen.

text: Vanliga exempel på ”väsentlig förbättring” är:

text:  högre lön i samband med ny anställning  deltid som övergått i heltid  lön med permanent jourtillägg och bonustillägg  regelbunden övertid

text: Högsta domstolen har i

text: NJA 2011 s. 957

text: uttalat att det inte är tillräckligt att gäldenärens ekonomi har förbättrats väsentligt, utan en helhetsbedömning måste göras av om en omprövning är påkallad. Förutsatt att det inte skulle vara stötande kan man underlåta omprövning. Liknande resonemang finns i

text: NJA 2018 s. 49

text: , där den specifika karaktären av ersättning (ersättning av staten i syfte att ge symbolisk upprättelse) innebar att det inte ansågs stötande att underlåta omprövning.

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: 3.3 Omprövning av skuldsaneringsbeslut efter ansökan från gäldenär (49 § SkusanL) – ändrade ekonomiska förhållanden – synnerliga skäl Bestämmelsen reglerar gäldenärens möjlighet att ansöka om omprövning av sitt skuldsaneringsbeslut, om dennes ekonomiska förhållanden har förändrats väsentligen efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet, eller om det finns synnerliga skäl. Den enda rättsföljden vid en beviljad omprövning på denna grund är ändring. Skuldsanering kan med andra ord inte upphävas på initiativ av gäldenären. Utgångspunkten för prövningen är hur gäldenären framställt sitt yrkande. Vid ändring av skuldsaneringsbeslutet kan Kronofogden förlänga skuldsaneringsplanens löptid med stöd av

text: 51 § skuldsaneringslagen

text: Av förarbetena (

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 84) framgår att bestämmelsen som nu finns i 49 § SkusanL möjliggör en ändring av beslutet inte bara i händelse av att gäldenären har fått det ekonomiskt sämre utan också när gäldenären fått det ekonomiskt bättre. Genom att i tid ansöka om ändring på grund av ändrad ekonomi kan gäldenären undvika risken för att betalningstiden förlängs när en borgenär i ett senare skede får kännedom om den förbättrade ekonomiska situationen och begär omprövning.

text: De oförutsedda omständigheterna bör vara av inte obetydligt slag. Det bör vara omständigheter som på ett avgörande sätt påverkar gäldenärens förmåga att på längre sikt fullfölja sina åligganden enligt skuldsaneringsbeslutet. Vid rättstillämpningen har uttrycket ”väsentlig förändring” ansetts innebära att de ekonomiska förändringarna är bestående.

text: Omständigheter som enligt praxis har ansetts vara ej förutsebara är:

text:  skilsmässa  uppsägning och påföljande arbetslöshet med A-kasseersättning eller försörjningsstöd som följd  heltid som övergått i deltid på grund av arbetsbrist  markant hyreshöjning  sjukdom med sjukskrivning som följd  förändrade sjukdomsförhållanden. Sjukpenning som övergått till sjukersättning tidigare än väntat  sjukdom som lett till avsevärt högre sjuk- och tandvårdskostnader  oförutsedda utgifter för sjukvård och rehabilitering med arbetslöshet som följd  gäldenärens make drabbats av allvarlig sjukdom med ökade kostnader som följd

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text:  maka/make avlidit  prognos – lägre pensionsinkomster  blivit sammanboende med person utan inkomster  utbetalning från försäkringar upphört  förändringar i hushållsgemenskapen, då gäldenärens make på grund av sjukdom flyttat till äldreboende

text: Bestämmelsen är tillämplig inte bara vid oförutsedda omständigheter utan också om det finns synnerliga skäl. Med synnerliga skäl avses omständigheter av extraordinärt slag. Det framgår inte av förarbetena vad som avses. Det är ovanligt att domstolarna hänvisar till denna grund för omprövning. I de få fall där frågan prövats har synnerliga skäl ansetts föreligga då:

text:  Gäldenären på grund av sin dotters handikapp och sjukdom hade gått ner i arbetstid för att kunna vara ett stöd för dottern i hennes utveckling.

text:  Gäldenären hade tvingats flytta till ett dyrare boende av medicinska skäl varvid Försäkringskassan fastställt ett lägre bostadstillägg än det som angetts i skuldsaneringsbeslutet.

text:  Kronofogden hade underlåtit att ta hänsyn till att en gäldenär blev ålderspensionär under femårsperioden och inte beaktat de ekonomiska försämringar som måste ha varit förutsägbara för myndigheten. Det var i detta fall uppenbart att gäldenären med hänsyn till sin nya ekonomi inte skulle kunna betala enligt den felaktiga betalningsplanen.

text: Det går inte att ange direkta gränser för vad som beloppsmässigt anses som försämrade ekonomiska förhållanden, för att sänkning av gäldenärens betalningsutrymme ska vara möjlig. I ett flertal beslut har ansökan om omprövning beviljats när betalningsutrymmet försämrats med minst 500 kr per månad. I några fall har det krävts en större försämring för att betalningsplanen ska ha ändrats genom omprövning.

text: När det gäller väsentlig förbättring krävs enligt praxis i princip en ökning av betalningsutrymmet med minst 4 000-5 000 kr per månad, även i de fall det är gäldenären som ansöker om omprövning.

text: 3.4 Förlängning av skuldsaneringsperioden enligt 51 § SkusanL Med stöd av 51 § SkusanL kan Kronofogden förlänga betalningsperiodens löptid till som längst sju år. Tanken är emellertid inte att betalningstiden slentrianmässigt ska förlängas med det antal månader som gäldenären har betalat ett ”för lågt”

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: belopp. När man prövar om en förlängning ska ske bör betalningsplanen utformas så att merparten av den ekonomiska förbättringen slutligen kommer borgenärerna till del. Det finns dock en yttersta gräns för längden på betalningsplanen och därmed möjligheterna att förlänga denna. Betalningsplanen får sammantaget aldrig överstiga sju år. Det skulle inte vara förenligt med lagens rehabiliterande syfte och skuldsaneringsinstitutets definitiva karaktär (

text: prop. 2005/06:124

text: , Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande, s. 60).

text: 4 Kronofogdens bedömning

text: Ett skuldsaneringsbeslut är av extraordinär karaktär, d.v.s. det ska vara en slutgiltig lösning av gäldenärens betalningsproblem och rehabiliterande för gäldenären. Trots skuldsaneringsinstitutets definitiva och rehabiliterande karaktär skulle det emellertid kunna anses stötande om skuldsaneringen inte kunde omprövas i vissa fall.

text: En betalningsförsummelse som pågått minst fyra månader ska i normalfallet inte anses som ringa. Kronofogden måste dock göra en helhetsbedömning av ärendet avseende utformningen av betalningsplanen och framför allt orsaken till gäldenärens betalningsförsummelse. Exempelvis kan betalningsförsummelsen vara ursäktlig om gäldenären på grund av sjukdom inte har fullföljt betalningsplanen. Den omständigheten att gäldenären har betalat ikapp kan ha betydelse för om ansökan om omprövning ska beviljas eller inte.

text: Som huvudregel bör ansökan om omprövning beviljas och justering av betalningsbeloppet ske om gäldenärens ändrade ekonomiska förhållanden har medfört en förbättring av betalningsutrymmet med minst 4 000-5 000 kr per månad. Även mindre belopp kan leda till omprövning, om förändringen exempelvis ligger nära i tiden i förhållande till beslutet om skuldsanering. Det inverkar inte på bedömningen om gäldenären har en betalplan eller inte.

text: Den omständigheten att en väsentlig förbättring har inträffat – vare sig den är månatlig eller av engångskaraktär – innebär dock inte att en omprövning alltid måste ske. Vägledande är ifall det vid en helhetsbedömning skulle vara stötande att inte beakta förändringen genom en omprövning. Samma synsätt torde gälla för det fall gäldenären begär omprövning med hänvisning till en väsentlig försämring, men denna försämring beror på gäldenärens eget agerande – exempelvis att denne omotiverat sagt upp sin anställning eller bytt till ett betydligt dyrare boende. Om det skulle vara stötande att beakta omständigheten bör en omprövning inte beviljas på denna grund.

text: 832 298-16/121

text: , nr 8/16/Skusan 2018-12-19

text: Efter ansökan från gäldenär bör en försämring av betalningsförmågan med minst 500 kr per månad vara en sådan ekonomisk försämring att ansökan om omprövning normalt bör beviljas och betalningsutrymmet justeras.

text: Med stöd av förarbetena anser Kronofogden att möjligheten till förlängning av betalningsplanen inte ska utnyttjas slentrianmässigt. Utgångspunkten vid prövning om förlängning ska ske är att merparten av den ekonomiska förbättringen ska komma borgenärerna till godo. Det finns även en annan situation då förlängning av betalningsplanen kan ske, och det är när gäldenären inte följt betalningsplanen. Förutom upphävande av skuldsaneringsbeslutet, kan ändring ske i form höjning av det månatliga beloppet och/eller förlängning av betalningsperiodens löptid.


doctype: stallningstagande

publisher: Konkurrensverket

status: upphävt

title: Anskaffningar mellan statliga myndigheter

org: kkv

type: stallningstagande


title: Ramavtalsupphandlingar och öppenhetsprincipen


text: -07 09 Adress 8- 01 , 2 Besöksadress .1 v2 Telefon 08-7001600 0, 00 Fax 08-245543 KKV2

text: 1 kap. 2 § lagen (2016:1145)

text: om offentlig upphandling (LOU),

text: artikel 1.2 i direktiv 2014/24/EU

text: och

text: prop. 2015/16:195

text: del 2 s. 933 f. 2 Direktiv

text: . 3 Se

text: mål C-410/14

text: Falk Pharma, punkt 35. Motsvarande uttalanden rörande direktivets syfte återfinns även i bland annat

text: mål C-360/96

text: BFI Holding punkt 41–42. 4 När Arbetsförmedlingen tillhandahåller valfrihetssystem ska myndigheten tillämpa LOV, se 2 § lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen. 5 Även lagen (

text: ) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering reglerar valfrihetssystem. 6 Begreppet auktorisationssystem har en specifik betydelse EU-rättsligt och ska inte blandas ihop med vad som i vanligt språkbruk brukar avses med ett auktorisationssystem, system där företag frivilligt certifierar sig enligt en viss standard,

text: SOU 2016:78 s. 574

text: . Av skäl 4 direktiv

text: framgår att auktorisationssystem är ett system där samtliga aktörer som uppfyller vissa villkor har rätt att utföra en bestämd uppgift utan selektivitet. Som exempel på auktorisationssystem nämns system med kundval. 7 Lagen (

text: ) om offentlig upphandling (LOU), lagen (

text: ) om upphandling inom försörjningssektorerna (LUF), lagen (

text: ) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (LUFS) och lagen (

text: ) om upphandling av koncessioner (LUK). 8 Se

text: 1 kap. 2 §

text: LOU,

text: 1 kap. 2 §

text: LUF,

text: 1 kap. 2 §

text: LUK och

text: 2 kap. 28 §

text: LUFS. 9 LOV och lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen. 10 Se

text: SOU 2008:15

text: SOU 2016:78

text: och

text: SOU 2019:3

text: Direktiv

text: . 12 Frågan om LOV i sin helhet kan omfattas av något av upphandlingsdirektiven kommer inte att analyseras. I förarbetena bedöms det inte finnas en normkonflikt mellan regelverken om valfrihetssystem och LUK,

text: prop. 2015/16:195

text: del 1 s. 357. Välfärdsutredningen gör även bedömningen att avtal som ingås i ett valfrihetssystem varken utgör offentliga kontrakt enligt LOU-direktivet eller tjänstekoncessioner,

text: SOU 2016:78 s. 565

text: . 13 1 kap. 1 § LOV. De tjänster inom hälsovård och socialtjänster som avses är de som omfattas av CPV-kod 79611000-0 eller 85000000-9 till 85323000-9 enligt

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EEG) nr 2195/2002 av den 5 november 2002

text: om en gemensam terminologi vid offentlig upphandling, i lydelsen enligt Europeiska

text: kommissionens förordning (EG) nr 213/2008

text: . Lagen gäller dock inte tjänster som omfattas av CPV-kod 85311300-5, 85321000-5 eller 85322000-2. 14

text: Prop. 2008/09:29 s. 18

text: . 15

text: 7 kap. 3 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)

text: Se bland annat Specifika auktorisationsvillkor Kommunal vuxenutbildning, Nacka kommun AFN 2015/41-615 och Tjänsteskrivelse Införande av auktorisationsmodell för Södertälje kommuns gymnasiala vuxenutbildning, Södertälje kommun ALN 17/33. 17

text: Prop. 2015/16:195

text: del 1 s. 356. 18 Den upphandlande myndigheten ska tillhandahålla ett ickevalsalternativ i valfrihetssystem enligt LOV till de som inte själva väljer leverantör, 9 kap. 2 § LOV. 19

text: Prop. 2008/09:29 s. 99

text: . 20 Socialstyrelsen ”Stimulansbidrag LOV – delrapport 2014” s. 15, 2014.

text: 1 kap. 2 §

text: LOU. Bestämmelsen genomför artikel 1.1 i direktiv 2014:24/EU. ”Upphandlande myndighet” definieras i

text: 1 kap. 22 §

text: LOU. Bestämmelsen genomför

text: artikel 2.1

text: .1 i direktiv

text: . Med ”upphandlande myndighet” jämställs beslutande församlingar i en kommun eller ett landsting, offentligt styrda organ enligt

text: 1 kap. 18 §

text: LOU och sammanslutningar av statliga eller kommunala myndigheter eller nämnda beslutande församlingar respektive sammanslutningar av offentligt styrda organ, se

text: 1 kap. 22 § andra stycket

text: LOU. 22 I fråga om upphandlingsskyldighet för muntliga avtal, se bl.a.

text: prop. 2015/16:195

text: del 1 s. 321 f. och del 4 s. 1016 ff. samt Risvig Hamer, The concept of a ”public contract” within the meaning of the Public Procurement Directive, Upphandlingsrättslig Tidskrift nr 3 2016, s. 179–200. 23

text: 1 kap. 2 §

text: LOU. 24 Vissa begrepp skiljer sig något mellan LOU och det direktivet. I direktivet används t.ex. begreppet ”offentligt kontrakt” i stället för ”kontrakt” respektive ”ekonomisk aktör” i stället för ”leverantör”. Någon skillnad i sak föreligger inte, se

text: prop. 2015/16:195

text: del 1 s. 320 och 341 f.

text: Direktiv

text: . Se

text: skäl 4

text: i

text: direktiv 2014/24/EU

text: . Samma slutsats kan dras gällande upphandling av koncessioner, se

text: 1 kap. 2 §

text: LUK samt skäl 13 till LUK-direktivet. Av skäl 13 i LUK-direktivet framgår det att arrangemang där samtliga aktörer som uppfyller vissa villkor har rätt att utföra en bestämd uppgift utan selektivitet, exempelvis vid valfrihet för kund, inte anses utgöra koncessioner. 26 Se bl.a.

text: mål 14/83

text: von Colson, punkt 26,

text: mål C-106/89

text: Marleasing, punkt 8,

text: mål C-91/92

text: Faccini Dori, punkt 26, de förenade målen

text: Océano Grupo Editorial, punkt 30,

text: mål C-408/01

text: Adidas, punkt 21, de förenade målen

text: Pfeiffer, punkt 110 och

text: mål C-212/04

text: Adeneler m.fl., punkt 108. 27Prop. 2015/16:195 del 2 s. 933 f. 28 Båda avgörandena gäller tillämpningen av det tidigare direktivet

text: . Det framgår dock av skäl 4 till nuvarande direktiv

text: , som ersatt direktiv

text: , att de klarlägganden som görs gällande definitionen av begreppet upphandling inte bör utvidga tillämpningsområdet i jämförelse med det tidigare direktivet. 29

text: Mål C-410/14

text: Falk Pharma.

text: Se punkt 11–12 och 30 i domen. 31 Se punkt 14 i domen. 32 Se punkt 35 i domen. Motsvarande uttalanden rörande direktivets syfte återfinns även i bland annat

text: mål C-360/96

text: BFI Holding punkt 41–42. 33 Se punkt 36 i domen. 34 Se punkt 38 i domen. 35 Se punkt 40 i domen. Förhandsavgörandet i Falk Pharma avsåg tolkningen av 2004 års direktiv (

text: ), men meddelades efter tidpunkten för antagandet av 2014 års direktiv. 36 Se punkt 41 i domen. 37

text: Mål C-9/17

text: Tirkkonen.

text: Se punkt 34 i domen. 39 Se punkt 29 i domen. 40

text: Artikel 1.2 a

text: ) i direktiv

text: respektive

text: artikel 2.5 i direktiv 2014/24/EU

text: . Se Tirkkonen, punkt 30. 41 Se punkt 35 i domen. 42 Se punkt 31 i domen. 43 Se

text: artikel 1.2 i direktiv 2014/24/EU

text: Det bör påpekas att även offentliga kontrakt kan innehålla valfrihet för den enskilde när det gäller val av utförare. Till exempel kan fördelningsnyckeln i ett ramavtal bestå av den enskildes val. Se

text: prop. 2015/16:195

text: del 2 s. 1013 och Kammarrätten i Stockholms dom den 15 mars 2017 i mål nr 4062-16. 45 Inom primärvården är vårdvalet obligatoriskt och i sådana vårdvalssystem ska LOV tillämpas. Det framgår av

text: 7 kap. 3 § hälso- och sjukvårdslagen

text: . 46 1 kap. 1 § LOV. 47 Även lagen (

text: ) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering reglerar valfrihetssystem. 48 Däremot finns inte någon skyldighet att följa LOV vid upprättande av valfrihetssystem avseende andra tjänster än de ovan nämnda. 49

text: 3 kap. 2 §

text: LOV. Som framgår av Tirkkonen har möjligheten till löpande anslutning till systemet ingen avgörande betydelse vid avgörandet om det är ett ”offentligt kontrakt” eller inte. 50

text: 9 kap. 2 §

text: LOV.

text: Jmf Konkurrensverkets tillsynsbeslut Konkurrensneutralitet i VG Primärvård dnr 451/2009. 52

text: 21 kap.

text: LOU. 53

text: 20 kap. 4 §

text: LOU.

status: gällande

title: Betydelsen av den upphandlande myndighetens urval – Vem får välja i ett valfrihetssystem?

sammanfattning: Betydelsen av den upphandlande myndighetens urval. För att upphandlingsregelverket inte ska bli tillämpligt i ett valfrihetssystem är det av avgörande betydelse att den upphandlande myndigheten inte gör något urval bland de anslutna leverantörerna.

text: Betydelsen av den upphandlande myndighetens urval – Vem får välja i ett valfrihetssystem? Sammanfattning

type: rubrik

text: För att upphandlingsregelverket inte ska bli tillämpligt i ett valfrihetssystem är det enligt Konkurrensverket av avgörande betydelse att den upphandlande myndigheten inte gör något urval bland de anslutna leverantörerna.

type: stycke

text: Urvalets betydelse framgår av direktiv

text: och avgöranden från EUdomstolen som säger att den upphandlande myndighetens urval av ett anbud är ett grundläggande kriterium för offentlig upphandling. Utgångspunkten i EUdomstolens avgöranden är ett av upphandlingslagstiftningens syften, att undanröja risken för att nationella anbudsgivare ges företräde när upphandlande myndigheter tilldelar kontrakt. Denna risk är nära förknippad med den exklusivitet som följer av att kontraktet tilldelas en leverantör efter att den upphandlande myndigheten gjort ett urval bland anbudsgivarna. Urvalet har därför en avgörande betydelse för om det uppkommer en upphandlingssituation eller inte.

text: Till exempel kan de ickevalsalternativ som upphandlande myndigheter är skyldiga att tillhandahålla enligt lagen (

text: ) om valfrihetssystem (LOV) komma att utgöra ett sådant urval om de inte tillhandahålls i form av egen regi eller genom en separat upphandlad leverantör. Ett ickevalsalternativ baserat på faktorer som bestäms av den upphandlande myndigheten är enligt Konkurrensverket ett urval från den upphandlande myndighetens sida som omfattas av upphandlingslagstiftningen.

text: Inledning

text: Bortsett från att det offentliga driver verksamhet i egen regi kan medborgarna få sina behov av offentligt finansierade varor och tjänster tillgodosedda genom upphandling eller valfrihetssystem.

text: Med ”upphandling” avses sådana åtgärder som upphandlande myndigheter vidtar i syfte att anskaffa varor, tjänster eller byggentreprenader genom tilldelning av ett kontrakt till en leverantör som valts ut av den upphandlande 1 2 myndigheten. Ett syfte med direktivet om offentlig upphandling är att säkerställa att nationella leverantörer inte ges företräde när upphandlande myndigheter tilldelar offentliga kontrakt.

text: Valfrihetssystem enligt LOV och lagen (

text: ) om valfrihet hos Arbetsför- 4 5 medlingen ses som ett alternativ till offentlig upphandling. LOV begränsas till de hälso- och sjukvårdstjänster som anges i lagen respektive till de tjänster som omfattas av Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska verksamhet. Enligt LOV ska den upphandlande myndigheten tillhandahålla ett ickevalsalternativ till de brukare som inte gör ett val av leverantör i valfrihetssystemet. Även andra former av valfrihetssystem, så kallade auktorisationssystem, faller utanför upphandlingslagarnas tillämpningsområde, eftersom den upphandlande myndigheten inte gör ett urval av leverantörerna.

text: Bakgrund och problemformulering

text: Gränsdragningen mellan en situation som omfattas av upphandlings- 8 9 10 lagstiftningen och ett valfrihetssystem har diskuterats i flera utredningar, på senare tid med utgångspunkt i EU-domstolens praxis rörande auktorisationssystem.

text: Konkurrensverket vill därför redogöra för hur verket ser på betydelsen av den upphandlande myndighetens urval för om en situation omfattas av upphandlingslagstiftningen eller inte. I valfrihetssystem uppkommer situationen att en brukare inte kan eller vill göra något val. I valfrihetssystem enligt LOV är den upphandlande myndigheten skyldig att tillhandahålla så kallade ickevalsalternativ för dessa situationer. Enligt förarbetena till LOV finns det olika möjligheter för upphandlande myndigheter att erbjuda ett ickevalsalternativ. Hur den upphandlande myndigheten utser leverantörer till brukare som inte kan eller vill välja i valfrihetssystem ska dock även ses i ljuset av 2014 års direktiv samt EU-domstolens avgöranden på området.

text: Avgränsningar

text: Ställningstagandet kommer inte att beröra hur LOV klassificeras enligt EUrätten. Vilka lagar som aktualiseras vid inrättandet av valfrihetssystem som varken omfattas av upphandlingslagstiftningen eller LOV kommer inte heller att beröras.

text: Valfrihetssystem

text: I Sverige kan upphandlande myndigheter inrätta valfrihetssystem avseende vissa hälso- och sjukvårdstjänster samt socialtjänst. Dessa system regleras av LOV som är ett alternativ till upphandling enligt LOU. Som exempel på tjänster som omfattas kan nämnas äldreomsorg, insatser till personer med funktionsnedsättning, barnmorsketjänster och primärvård. Syftet med valfrihetssystem enligt LOV är att ge den enskilde möjlighet att välja utförare samtidigt som konkurrensen mellan utförarna i valfrihetssystemet leder till ökad kvalitet och effektivitet. När det gäller primärvård är regionerna skyldiga att organisera primärvården så att den enskilde kan välja utförare, så kallat vårdvalssystem. Regionerna ska då tillämpa LOV.

text: Exempel på valfrihetssystem i Sverige för tjänster som inte omfattas av LOV är så kallade auktorisationssystem för kommunal vuxenutbildning. Flera kommuner har auktorisationssystem där alla leverantörer som uppfyller de uppställda

text: kraven kan ansluta sig. Eleverna får välja bland de anslutna leverantörerna. Motiven för att upprätta dessa system är bland annat att få samma leverantörer under en längre tid samtidigt som den enskilde får möjlighet att själv välja leverantör. Det finns också exempel på andra former av valfrihetssystem eller system med kundval till exempel vid offentligt finansierade medicinska hjälpmedel.

text: Grundprincipen i valfrihetssystem enligt LOV är brukarens rätt att själv välja utförare av den tjänst som den enskilde har rätt till. Den upphandlande myndigheten ska garantera att brukaren får denna valfrihet genom de avtal som ingås mellan den upphandlande myndigheten och leverantörer av tjänsten. Några tilldelningskriterier tillämpas inte och antalet leverantörer i ett valfrihetssystem kan inte begränsas. Sammantaget gör detta att ett sådant förfarande inte leder till en ”anskaffning” i enlighet med LOU, eftersom en leverantör inte väljs ut av den upphandlande myndigheten. Av samma anledning omfattas inte heller auktorisationssystem av upphandlingslagstiftningen.

text: Situationen att en brukare inte kan eller vill välja kan uppstå i system som bygger på brukarens egna val. För valfrihetssystem enligt LOV är denna situation särskilt reglerad och den upphandlande myndigheten ansvarar för att de brukare som inte kan eller vill välja utförare blir tilldelad en utförare (ickevalsalternativ). Av förarbetena framgår att det i huvudsak finns tre varianter för att lösa den situationen. Den upphandlande myndigheten kan erbjuda tjänsten i egen regi, genom en upphandlad leverantör eller genom en turordning bland leverantörerna i valfrihetssystemet. Ickevalsalternativet ska vara bestämt i förväg och den upphandlande myndigheten får inte utse ett ickevalsalternativ genom att slumpvis välja mellan leverantörerna i valfrihetssystemet. Faktorer som geografi, kompetens, tillgång och efterfrågan kan enligt förarbetena komma att påverka ickevalsalternativet. Det är även viktigt att ickevalsalternativet är konkurrensneutralt och det får inte bestämmas genom en viktning eller rangordning av leverantörerna i valfrihetssystemet.

text: Av Socialstyrelsens rapport ”Stimulansbidrag LOV – delrapport 2014” som undersökte kommuners införande av valfrihetssystem framgår att bland 119 svarande kommuner utgjordes ickevalsalternativet av kommunens egen regi i 62 fall och av ett turordningssystem i 56 fall. Valfrihetssystem som inte omfattas

text: av LOV saknar en särskild reglering och det finns alltså inget krav på ickevalsalternativ vid upprättandet av dessa system.

text: Den upphandlande myndighetens urval

text: LOU omfattar upphandlingar som genomförs av upphandlande myndigheter. Av

text: 1 kap. 2 §

text: LOU framgår att med ”upphandling” avses sådana åtgärder som en upphandlande myndighet vidtar i syfte att anskaffa varor, tjänster eller byggentreprenader genom tilldelning av ett kontrakt. I

text: 1 kap. 15 §

text: LOU definieras ”kontrakt” som ett skriftligt avtal med ekonomiska villkor som ingås mellan en eller flera upphandlande myndigheter och en eller flera leverantörer och som avser leverans av varor, tillhandahållande av tjänster eller utförande av 22 23 byggentreprenader. Den närmare innebörden av begreppet ”att anskaffa” framgår inte av LOU.

text: LOU genomför 2014 års direktiv i svensk rätt. Av

text: artikel 1.2 i direktivet

text: framgår att med ”upphandling” avses en eller flera upphandlande myndigheters anskaffning genom ett offentligt kontrakt av byggentreprenader, varor eller tjänster från ekonomiska aktörer som utvalts av dessa upphandlande myndigheter.

text: Av skäl 4 till direktivet framgår att begreppet anskaffa bör förstås i vid mening som att få tillgång till fördelarna med de aktuella byggentreprenaderna, varorna eller tjänsterna. Vidare klargörs att situationer då samtliga aktörer som uppfyller vissa villkor har rätt att utföra en bestämd uppgift utan selektivitet (urval) inte bör ses som upphandling, utan som auktorisationssystem, och därför inte omfattas av direktivet. Som exempel på sådana situationer nämns kundval och system med servicecheckar.

text: Direktivets tillämpningsområde förutsätter alltså att den upphandlande myndigheten anskaffar varor, tjänster eller byggentreprenader genom att ingå offentliga kontrakt med en eller flera leverantörer som den upphandlande myndigheten har valt ut. Att skyldigheten att tillämpa direktivet förutsätter urval från den upphandlande myndighetens sida är ett förtydligande och är inte avsett

text: att vidga direktivets tillämpningsområde i jämförelse med det tidigare direktivet.

text: I LOU återfinns inte något uttryckligt krav på att den upphandlande myndigheten ska ha valt ut leverantören som kontraktet ingås med. EU-domstolen har i ett flertal avgöranden slagit fast att nationell rätt som genomför direktiv ska tolkas i ljuset av direktivets ordalydelse och syfte så att det resultat som avses i direktivet uppnås i den utsträckning det är möjligt (principen om direktivkonform tolkning). Vid prövningen av en upphandlande myndighets skyldighet att tillämpa LOU ska 1 kap. 2 och 15 §§ därför tolkas i ljuset av direktivet och kravet på att kontraktet ingås med en leverantör som den upphandlande myndigheten har valt ut för att det ska vara fråga om en upphandlingspliktig anskaffning.

text: Av förarbetena till LOU framgår dessutom att det krävs ett inslag av selektivitet, dvs. att den upphandlande myndigheten väljer ut en eller flera leverantörer, för att det ska vara fråga om upphandling enligt LOU. I de fall den upphandlande myndigheten inte tilldelar en leverantör ett kontrakt utan endast kvalificerar alla leverantörer som uppfyller kvalificeringskraven, utan urval, är det därför inte fråga om en situation som omfattas av direktivet.

text: EU-domstolens domar i Falk Pharma och Tirkkonen

text: Betydelsen av den upphandlande myndighetens urval har som ovan nämnts prövats av EU-domstolen. Domstolen har i två avgöranden uttalat sig om direktivet omfattar upphandlande myndigheters avtal enligt vilka aktörer som uppfyller vissa villkor haft rätt att utföra en bestämd uppgift utan att myndigheten har gjort något urval bland leverantörerna.

text: Det första avgörandet (Falk Pharma ) avsåg en tysk sjukförsäkringskassas (upphandlande myndighet) inrättande av ett system för nedsättning av pris vid köp av läkemedel. Enligt tysk rätt är apotek under vissa omständigheter skyldiga att byta ut läkemedel mot läkemedel med motsvarande verkan som omfattas av avtal om nedsatt försäljningspris. Om det finns flera läkemedel med nedsatt pris med samma verksamma substans är det upp till apoteket att välja vilket

text: läkemedel som de väljer att byta till. Systemet innebar att alla leverantörer som uppfyllde kraven godkändes och att identiska avtal kunde ingås med var och en av leverantörerna. Det fanns ingen begränsning av antalet leverantörer som kunde ansluta sig till systemet och det var möjligt för leverantörer att ansluta sig till systemet löpande. Frågan uppkom om det avtal som den upphandlande myndigheten ingått med leverantörer av läkemedel skulle ha upphandlats.

text: I sin bedömning utgick EU-domstolen från direktivets syfte: att säkerställa att nationella leverantörer inte ges företräde vid upphandlande myndigheters tilldelning av offentliga kontrakt. Domstolen konstaterade att risken för att upphandlande myndigheter ger nationella leverantörer en förmånligare behandling är nära förknippad med myndighetens urval bland anbuden och den exklusivitet som följer av att kontraktet tilldelas den leverantör som myndigheten har valt ut.

text: Direktivets tillämpningsområde förutsätter därför att den upphandlande myndigheten gör ett urval av anbud och val av vinnande anbudsgivare. Ett sådant urval utgör en grundläggande förutsättning för offentlig upphandling i den mening som avses i direktivet och således för begreppet ”offentligt kontrakt”. EU-domstolen uppmärksammade också att kravet på urval från den upphandlande myndigheten numera uttryckligen anges i definitionen av begreppet ”upphandling” i artikel 1.2 i 2014 års direktiv.

text: Domstolen nämner också att det faktum att det är möjligt för intresserade aktörer att ansluta sig under avtalets giltighetstid räcker för att skilja systemet från ett ramavtal.

text: Det andra avgörandet (Tirkkonen ) avsåg klassificeringen av ett avtal som en upphandlande myndighet hade slutit med leverantörer av konsulttjänster inom jordbrukssektorn. Enligt avtalet skulle de jordbrukare som hade rätt till konsulttjänsterna få välja konsult bland de leverantörer som den upphandlande myndigheten hade ingått avtal med. Myndigheten ingick avtal med alla leverantörer som uppfyllde kvalificeringskraven. Någon utvärdering enligt tilldelningskriterier gjordes inte. Avtalet gällde i fyra år och var enligt den

text: upphandlande myndigheten ett ramavtal. Det var inte möjligt för leverantörer att ansluta sig löpande.

text: Som framgår av Falk Pharma var öppen anslutning under avtalstiden enligt EUdomstolen tillräckligt för att skilja ett auktorisationssystem från ett ramavtal. I Tirkkonen konstaterade dock EU-domstolen att omständigheten att avtalet är stängt för anslutning under avtalstiden saknar betydelse för bedömningen av om den upphandlande myndigheten gjort ett urval av anbuden. Frågan om systemet omfattas av direktivet avgörs av om det är den upphandlande myndigheten som väljer vilken av leverantörerna i systemet som ska få tillhandahålla aktuella konsulttjänster åt respektive jordbrukare.

text: EU-domstolen konstaterade återigen att syftet med 2004 års direktiv var att undanröja risken för att nationella anbudsgivare gavs företräde när upphandlande myndigheter tilldelar kontrakt och att en sådan risk är nära förknippad med den exklusivitet som följer av att kontraktet tilldelas en anbudsgivare (eller flera anbudsgivare om det är fråga om ett ramavtal). Kontraktstilldelningen i sig utgör själva syftet med ett upphandlingsförfarande. Med hänvisning till sitt tidigare avgörande i Falk Pharma betonade EU-domstolen att den upphandlande myndighetens urval av anbud utgör ett grundläggande kriterium för offentlig upphandling och för begreppet ”offentligt kontrakt”. Den omständigheten att den upphandlande myndigheten inte väljer ut någon eller några leverantörer som ges ensamrätt till kontraktet innebär därför att det saknas risk för att den upphandlande myndigheten behandlar nationella leverantörer förmånligare. Det avgörande kriteriet i Tirkkonen var därför att den upphandlande myndigheten inte angav något tilldelningskriterium för att jämföra och rangordna anbuden. I avsaknad av den upphandlande myndighetens urval av leverantör saknades skäl att låta myndighetens agerande omfattas av regelverket för offentlig upphandling.

text: Sammanfattningsvis följer det av EU-domstolens praxis att skyldigheten att iaktta upphandlingslagstiftningen förutsätter att den upphandlande myndigheten anskaffar varor, tjänster eller byggentreprenader genom att ingå offentliga kontrakt med en eller flera leverantörer som valts ut av myndigheten. Detta krav framgår numera även uttryckligen av 2014 års direktiv.

text: Konkurrensverkets bedömning

text: Av EU-domstolens avgöranden i Falk Pharma respektive Tirkkonen samt

text: artikel 1.2 i direktivet

text: framgår att urvalet av leverantör från den upphandlande myndighetens sida är en avgörande faktor för om en upphandlingssituation uppkommer eller inte. Detta har bland annat betydelse för om valfrihetssystem i Sverige omfattas av upphandlingslagstiftningen.

text: I de fall upphandlande myndigheter beslutat att tillämpa valfrihetssystem för sådana sociala tjänster och hälso- och sjukvårdstjänster som avses i LOV måste den lagen tillämpas. Detsamma gäller vid tillämpningen av LOV i Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska verksamhet. Det finns inget utrymme för upphandlande myndigheter att upprätta valfrihetssystem för dessa tjänster utan att följa LOV, till exempel genom att utforma valfrihetssystem där ansökningar inte begärs in löpande.

text: Den upphandlande myndigheten måste enligt LOV erbjuda ett ickevalsalternativ till de brukare som inte kan eller vill välja leverantör. Valfrihetssystem för andra typer av tjänster kan utformas utan ickevalsalternativ men den upphandlande myndigheten kan ändå behöva bestämma vad som händer när brukaren inte kan eller vill välja.

text: Möjligheterna att utforma ickevalsalternativ ska enligt Konkurrensverket bedömas mot bakgrund av EU-domstolens avgöranden och

text: artikel 1.2 i direktivet

text: . De uttalanden som görs i förarbetena om utformningen av ickevalsalternativ har förlorat i relevans. Avgörande för att ett valfrihetssystem inte ska omfattas av upphandlingslagstiftningen är enligt Konkurrensverkets bedömning att den upphandlande myndigheten inte gör ett urval bland leverantörerna. När brukaren i en ickevalssituation får tjänsten genom myndighetens egen verksamhet eller genom en leverantör som upphandlats separat behöver inte myndigheten göra ett urval av leverantör i valfrihetssystemet.

text: Konkurrensverket bedömer dock att utrymmet för att skapa ett ickevalsalternativ i form av ett turordningssystem som inte medför ett urval är mycket begränsat.

text: Eftersom turordningssystemet beslutas av den upphandlande myndigheten finns det en risk för att leverantörer behandlas olika, beroende på hur myndigheten fastställer kriterierna för turordningen. Även ett ickevalsalternativ som bygger på närhetsprincipen, det vill säga att brukaren får den leverantör som ligger närmast brukarens bostadsadress, kräver att den upphandlande myndigheten avgör vilka kriterier som ska gälla för att en leverantör ska få ett kontrakt.

text: Enligt Konkurrensverkets bedömning är ett ickevalsalternativ som baseras på faktorer som bestäms av den upphandlande myndigheten, ett urval från den upphandlande myndighetens sida som omfattas av upphandlingslagstiftningen. Det finns i detta sammanhang ingen valfrihet för den upphandlande myndigheten i valfrihetssystemet.

text: När tilldelningen av ett kontrakt i ett valfrihetssystem omfattas av upphandlingslagstiftningen så kan detta utgöra en direktupphandling. Följden blir att Konkurrensverket vid en otillåten direktupphandling kan ansöka om upphandlingsskadeavgift samt att leverantörer som anser sig ha lidit skada eller kunnat komma att lida skada på grund av den otillåtna direktupphandlingen kan ansöka om överprövning av upphandlingen.


text: -07 09 1 Jfr

text: prop. 2007/08:135 s. 122

text: . 8- 01 , 2 Adress .1 v2 Besöksadress 2, 00 Telefon KKV2

text: Prop. 2020/21:51 s. 112

text: och

text: prop. 2007/08:135 s. 121

text: f. 3

text: Prop. 2007/08:135 s. 118

text: ff och 126. Se även

text: SOU 2006:99 s. 502

text: och

text: . 4 Kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003. 5

text: Prop. 2007/08:135 s. 126

text: . 6

text: Prop. 2020/21:51 s. 115

text: och

text: . 7 Kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 36.

text: Prop. 2007/08:135 s. 125

text: och

text: . 9

text: Prop. 1999/2000:140 s. 185

text: . 10 Jfr kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 13.

text: Prop. 2007/08:135 s. 125

text: . 12

text: Prop. 2007/08:135 s. 123

text: Prop. 1992/93:56 s. 90

text: och

text: prop. 2007/08:135 s. 124

text: . 14

text: Prop. 2007/08:135 s. 124

text: . 15

text: Prop. 2007/08:135 s. 124

text: . 16

text: Prop. 2007/08:135 s. 128

text: . 17

text: Prop. 2007/08:135 s. 125

text: . 18 Jfr

text: prop. 2007/08:135 s. 125

text: och kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 24.

text: SOU 2006:99 s. 502

text: . 20

text: SOU 2006:99 s. 502

text: . 21 Jfr kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 25 och 37.

text: Prop. 2007/08:135 s. 128

text: . 23 Jfr kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 28. 24

text: Prop. 2007/08:135 s. 128

text: . 25

text: Prop. 2007/08:135 s. 128

text: f. 26

text: Prop. 2007/08:135 s. 128

text: och

text: MD 2009:11

text: (NCC m.fl.) s. 115.

text: ECN-plus-direktivet skäl 47. 28

text: Prop. 2007/08:135 s. 129

text: . 29

text: Prop. 2007/08:135 s. 129

text: f. 30

text: Prop. 2007/08:135 s. 130

text: . Se även kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 30. 31

text: Prop. 2007/08:135 s. 130

text: samt

text: MD 2009:11

text: (NCC m.fl.) s. 115. 32

text: Prop. 2007/08:135 s. 130

text: . 33

text: MD 2009:11

text: (NCC m.fl.) s. 115.

text: Prop. 2020/21:51 s. 115

text: f och 127. 35

text: Prop. 2020/21:51 s. 118

text: . 36

text: Prop. 2020/21:51 s. 116

text: . 37

text: Prop. 2020/21:51 s. 129

text: och

text: Jfr kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 p. 38.

title: Metod för fastställande av konkurrensskadeavgiftens storlek

sammanfattning: I ställningstagandet beskriver vi den metod som Konkurrensverket använder för att fastställa storleken på konkurrensskadeavgiften för företag som har överträtt konkurrensreglerna.

text: 1. Syftet med detta ställningstagande är att öka förutsebarheten om hur Konkurrensverket avser att tolka och tillämpa

text: konkurrenslagens (2008:579)

text: regler om konkurrensskadeavgift när verket beslutar om sådan avgift.

text: 2. Konkurrensverket får enligt 3 kap. 5 § första stycket 1–3

text: konkurrenslagen

text: besluta att ett företag ska betala en särskild avgift, så kallad konkurrensskadeavgift, om företaget eller någon som handlar på dess vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt

text: i ett förbud enligt

text: 2 kap.

text: eller

text: 7 §

text: konkurrenslagen

text: eller enligt artikel

text: eller

text: i fördraget om europeiska unionens funktionssätt, EUF-fördraget,

text: ii ett beslut om åläggande enligt

text: 3 kap. 1 § första stycket

text: eller

text: 3 §

text: konkurrenslagen

text: , eller

text: iii ett beslut att godta ett åtagande enligt

text: 3 kap. 4 § första stycket konkurrenslagen

text: 3. Vad som sägs om företag gäller även en sammanslutning av företag.

text: 4. I

text: 3 kap.

text: och

text: 11 §§

text: konkurrenslagen

text: finns regler om hur storleken på konkurrensskadeavgiften ska fastställas. Enligt dessa bestämmelser ska konkurrensskadeavgiften bestämmas efter överträdelsens sanktionsvärde där det ska beaktas hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den pågått (3 kap. 8 §). Sanktionsvärdet kan därefter justeras till följd av eventuella försvårande och förmildrande omständigheter av betydelse (3 kap. 9–11 §§).

text: Konkurrenslagens

text: regler om konkurrensskadeavgift anvisar en huvudsaklig metod för hur konkurrensskadeavgiften ska bestämmas som bygger på en uppdelning mellan sådana objektiva omständigheter som avser överträdelsen (sanktionsvärdet;

text: 3 kap. 8 §

text: ), omständigheter som rör företagets agerande i samband med överträdelsen (

text: 3 kap.

text: 10 §§

text: ) och omständigheter som rör företaget och som inte har med den aktuella överträdelsen att göra, exempelvis företagets ekonomiska situation (

text: 3 kap. 11 §

text: ). Metoden innebär att samma omständighet inte ska beaktas i flera led.

text: Konkurrenslagens

text: bestämmelser om fastställande av konkurrensskadeavgift utgör en anpassning till EU-rätten. Från sanktionssynpunkt bör det inte vara någon större skillnad om en överträdelse prövas enligt svensk rätt eller enligt EU-rätten. Europeiska kommissionens riktlinjer för beräkning av böter för överträdelser av förbuden i artikel

text: eller

text: i EUF-fördraget och den praxis de ger upphov till ska kunna tjäna som vägledning för en prövning enligt

text: konkurrenslagen

text: 7. Utgångspunkten vid bedömningen av konkurrensskadeavgiftens storlek är att avgiften ska vara så ingripande att den avskräcker företaget i fråga och avhåller andra företag från att överträda konkurrensreglerna. Om ett beslut om konkurrensskadeavgift riktas mot flera företag, ska avgiften fastställas särskilt för vart och ett av dem.

text: 8. När konkurrensskadeavgiftens storlek fastställs använder Konkurrensverket en tvåstegsmetod. I det första steget fastställs ett sanktionsvärde för varje företag (avsnitt 2). I det andra steget kan sanktionsvärdet höjas eller sänkas beroende på förekomsten av försvårande eller förmildrande omständigheter (avsnitt 3).

text: 9. Konkurrensverket kan i undantagsfall komma att avvika från detta ställningstagande och bestämma en symbolisk konkurrensskadeavgift.

text: 2 Steg 1: Fastställande av sanktionsvärdet (

text: 3 kap. 8 § konkurrenslagen

text: 10. Sanktionsvärdet fastställs utifrån en bedömning av omständigheter hänförliga till överträdelsens allvar och dess varaktighet. Sanktionsvärdet ger uttryck för den konkurrensskadeavgift överträdelsen som sådan förtjänar.

text: 2.1 Överträdelsens allvar

text: 11. Bedömningen av överträdelsens allvar görs från fall till fall för varje typ av överträdelse, med beaktande av alla relevanta omständigheter i det enskilda fallet.

text: 2.1.1 Företagets berörda omsättning 12. En i regel lämplig utgångspunkt för bedömningen av en överträdelses allvar är företagets eller företagssammanslutningens omsättning på den marknad som påverkas av överträdelsen, den så kallade relevanta mark- 8 9 naden. Denna marknad kan potentiellt vara vidare än Sverige.

text: 13. Om överträdelsen har begåtts av en sammanslutning av företag och har samband med dess medlemmars verksamhet, är utgångspunkten för bedömningen av överträdelsens allvar i stället summan av medlemsföretagens omsättning på den relevanta marknaden. Om konkurrensskadeavgift riktas mot både en företagssammanslutning och dess medlemmar, beaktar Konkurrensverket vid bestämmandet av sammanslutningens konkurrensskadeavgift inte omsättningen hos de medlemsföretag som också själva åläggs konkurrensskadeavgift.

text: 14. Konkurrensverket utgår i regel från företagets omsättning på relevant marknad under det sista kompletta räkenskapsår som företaget deltog i överträdelsen. Om detta räkenskapsår inte är representativt för företagets försäljning på relevant marknad under tiden för överträdelsen, utgår Konkurrensverket i stället från företagets omsättning ett annat räkenskapsår eller ett genomsnitt av omsättningen under flera räkenskapsår.

text: 15. För det fall överträdelsen bara rör en del av företagets omsättning på relevant marknad utgår Konkurrensverket i regel oavsett detta från hela företagets omsättning på denna marknad. Det kan dock förekomma situationer där den aktuella överträdelsen påverkar en tydligt avgränsad del av den relevanta marknaden. Så kan exempelvis vara fallet med överträdelser

text: som avser enskilda upphandlingar. Konkurrensverket kan i dessa fall uppskatta den berörda omsättningen med ledning av andra uppgifter än företagets försäljning på hela den relevanta marknaden.

text: 16. För det fall företaget inte har någon omsättning på den relevanta marknaden gör Konkurrensverket en samlad bedömning av vad som utgör en lämplig utgångspunkt för bedömningen av överträdelsens allvar. Detsamma gäller när konkurrensskadeavgift ska bestämmas för en sammanslutning av företag som inte har någon omsättning på den relevanta marknaden och överträdelsen inte har samband med medlemsföretagens verksamhet.

text: 2.1.2 Bedömning av överträdelsens allvar 17. Konkurrensverket uttrycker i regel överträdelsens allvar som en andel upp till högst 30 procent av företagets berörda omsättning.

text: 18. Vid valet av andel beaktas särskilt följande omständigheter:

text: i Överträdelsens art,

text: ii marknadens omfattning och betydelse, samt

text: iii överträdelsens konkreta eller potentiella påverkan på konkurrensen på marknaden.

text: 19. De redovisade omständigheterna har inte alla samma vikt inom ramen för den totala prövningen. Överträdelsens art intar en väsentlig roll. Vissa typer av överträdelser är till sin art så skadliga från konkurrenssynpunkt att konkurrensskadeavgifterna redan av detta skäl bör bestämmas till höga belopp i syfte att verka avskräckande på företaget i fråga och avhållande för andra företag.

text: 20. Exempel på förbjudna samarbeten mellan konkurrerande företag som redan till sin karaktär är särskilt allvarliga är samarbeten om priser, uppdelning av marknader och produktionsbegränsningar samt otillåtna anbudssamarbeten. Den här typen av överträdelser kommer som regel att medföra en allvarlighet i den övre delen av skalan.

text: 21. Även överträdelser av förbudet mot missbruk av en dominerande ställning kan vara av sådan art att konkurrensskadeavgifterna ska bestämmas till höga belopp. När ett förbjudet förfarande är resultatet av marknadsmakt hos företag med dominerande ställning är det som utgångspunkt

text: särskilt befogat att konkurrensskadeavgiften får en ingripande karaktär. Vissa former av missbruk är dock särskilt allvarliga, exempelvis när ett företag med monopolliknande ställning missbrukar denna genom att vidta åtgärder för att hindra nya företag från att etablera sig på marknaden. Ett sådant förfarande anses i regel utgöra ett allvarligt missbruk av dominerande ställning som till sin art kommer att medföra en allvarlighet i den övre delen av skalan.

text: 22. Även marknadens omfattning har betydelse för bedömningen av en överträdelses allvar. En överträdelse som omfattar ett större geografiskt område bedöms som allvarligare än en överträdelse som begränsar sig till ett mindre geografiskt område. Andra omständigheter som kan kopplas till marknaden, och därmed också till överträdelsens allvar, är betydelsen av den vara eller tjänst som överträdelsen avser och företaget eller företagens marknadsandelar.

text: 23. Beroende på överträdelsens art ska den påverkan som ett visst agerande faktiskt eller typiskt sett har på marknaden också beaktas. När Konkurrensverket beaktar en överträdelses påverkan på konkurrensen tar verket hänsyn till om överträdelsen leder till en stor skada på konsumenter eller om många konsumenter påverkas.

text: 2.2 Överträdelsens varaktighet

text: 24. För att fastställa sanktionsvärdet ska även överträdelsens varaktighet beaktas.

text: 25. Överträdelsens varaktighet beaktas i regel genom att det allvarlighetsbelopp som fastställs enligt punkterna 11–23 ovan multipliceras med det antal år som företaget deltagit i överträdelsen. Vid fastställande av varaktigheten räknas som utgångspunkt perioder under sex månader som ett halvår, medan perioder över sex månader men kortare än ett år räknas som ett helt år.

text: 26. Sättet att beakta överträdelsers varaktighet i punkten 25 ovan lämpar sig för överträdelser som innebär en löpande skada på konkurrensen under hela den tid som överträdelsen pågår. Konsekvenserna av en sådan överträdelse som pågått en lång tid förväntas typiskt sett vara allvarligare än vid en motsvarande överträdelse som varat en kort tid.

text: 27. I vissa fall kan dock överträdelser som pågått under en förhållandevis kort tid ge bestående effekter, såsom enskilda otillåtna anbudssamarbeten och olika former av utestängande missbruk av dominerande ställning. För den här typen av överträdelser gäller generellt att ju effektivare agerandet är, desto kortvarigare blir överträdelsen. I dessa situationer kan en bedömning av varaktigheten enligt punkten 25 ovan resultera i att överträdelsens sanktionsvärde underskattas. Det kan också finnas situationer där en tillämpning av punkten 25 kan leda till en överskattning av sanktionsvärdet. Det kan exempelvis röra sig om överträdelsetyper där varaktigheten har särskild betydelse för skadan på konkurrensen men där den faktiska varaktigheten är betydligt kortare än sex månader. I samtliga dessa situationer kan Konkurrensverket komma att avvika från punkten 25 när varaktigheten beaktas. Det kan också vara så att det i ett visst fall inte går eller är lämpligt att skilja på överträdelsens allvar och varaktighet när sanktionsvärdet fastställs.

text: 28. Bedömningen av huruvida en rad händelser utgör en eller flera överträdelser kan påverka sanktionens omfattning. Ett konstaterande att det är fråga om flera överträdelser kan leda till att det påförs flera separata konkurrensskadeavgifter, vilka i varje enskilt fall bestäms inom de bedömningsgrunder som redovisas i detta ställningstagande.

text: 2.3 Höjning av sanktionsvärdet

text: 29. Konkurrensverket kan höja sanktionsvärdet om det belopp som fastställs enligt punkterna 11–28 ovan inte i tillräcklig utsträckning återspeglar överträdelsens allvar. Därigenom säkerställs att överträdelser alltid leder till avskräckande och avhållande konkurrensskadeavgifter, även när överträdelsens varaktighet är kort eller företagets omsättning på relevant marknad är låg.

text: 3 Steg 2: Justering av sanktionsvärdet (

text: 3 kap.

text: 11 §§

text: konkurrenslagen

text: 30. Sanktionsvärdet kan höjas eller sänkas beroende på förekomsten av försvårande eller förmildrande omständigheter hänförliga till överträdelsen (

text: 3 kap.

text: 10 §§

text: konkurrenslagen

text: ) respektive försvårande eller förmildrande omständigheter som inte är hänförliga till överträdelsen (

text: 3 kap. 11 § konkurrenslagen

text: 3.1 Försvårande omständigheter hänförliga till överträdelsen (3 kap. 9 §)

text: 31. Det kan föreligga försvårande omständigheter som är att hänföra till företagets agerande vid den konkreta överträdelsen. Här ska särskilt beaktas om företaget

text: i har förmått annat företag att medverka i överträdelsen, eller

text: ii har haft en ledande roll.

text: 32. Därutöver kan Konkurrensverket beakta om företaget har varit mer aktivt än andra deltagare i överträdelsen, utan att ha haft en ledande roll , eller har vidtagit bestraffningsåtgärder mot andra företag i syfte att få dem att hålla sig till det beteende som utgör överträdelsen.

text: 33. Konkurrensverket är inte förhindrat att som försvårande omständighet beakta att en överträdelse skett av uppsåt.

text: 3.2 Förmildrande omständigheter hänförliga till överträdelsen (3 kap. 10 §)

text: 34. Sanktionsvärdet kan sänkas om det föreligger förmildrande omständigheter i samband med överträdelsen. Här ska särskilt beaktas om företagets medverkan i överträdelsen har varit begränsad.

text: 35. Konkurrensverket kan som förmildrande omständighet också beakta uppenbara fall av oaktsamhet.

text: 36. Som förmildrande omständighet anses inte det förhållandet att ett företag medverkat i överträdelsen till följd av påtryckning från ett annat företag. Inte heller förhållandet att ett företag självt lidit skada av överträdelsen utgör en förmildrande omständighet.

text: 3.3 Omständigheter som inte är hänförliga till överträdelsen (3 kap. 11 §)

text: 37. Avslutningsvis beaktar Konkurrensverket om det finns försvårande eller förmildrande omständigheter som inte är hänförliga till överträdelsen. Här ska särskilt beaktas om företaget

text: i tidigare har överträtt förbuden i

text: 2 kap.

text: eller

text: 7 §

text: konkurrenslagen

text: eller i artikel

text: eller

text: i EUF-fördraget,

text: ii snabbt har upphört med överträdelsen sedan den påtalats av Konkurrensverket, eller

text: iii har en sådan ekonomisk situation att en justering är nödvändig.

text: 38. Vid bedömningen av om ett företag tidigare har överträtt konkurrensreglerna, beaktas även överträdelser av förbuden i artikel 101 eller 102 i EUFfördraget som konstateras av kommissionen eller en annan konkurrensmyndighet inom EU i ett beslut mot samma företag eller företagssammanslutning. Tidigare överträdelser motiverar i regel en höjning av sanktionsvärdet om det föreligger likheter mellan den aktuella och de tidigare överträdelserna eller det inte förflutit lång tid mellan överträdelserna.

text: 39. Omständigheten att ett företag snabbt har upphört med överträdelsen är i regel inte en förmildrande omständighet för särskilt allvarliga överträdelser.

text: 40. Vad gäller företagets ekonomiska situation kan konkurrensskadeavgiften behöva höjas för ett ekonomiskt starkt företag i syfte att avgiften ska få en avskräckande och avhållande effekt, eller sänkas för ett företag som befinner sig i en svår ekonomisk kris.

text: 41. När konkurrensskadeavgiftens storlek bestäms kan den ersättning som ett företag betalat i en uppgörelse i godo beaktas som en förmildrande omständighet. En eventuell risk för framtida skadeståndsanspråk utgör dock i regel inte en förmildrande omständighet.

text: 42. I den mån företagets medverkan inte är av sådan karaktär att den kan beaktas inom ramen för

text: konkurrenslagens

text: regler om nedsättning av konkurrensskadeavgift (se avsnitt 5 nedan), kan företagets medverkan ändå tillmätas viss betydelse. Det kan främst komma i fråga när överträdelsen utgörs av missbruk av dominerande ställning.

text: 43. Som förmildrande omständighet anses inte det förhållandet att ett företag inrättat ett program för efterlevnad av konkurrensreglerna (eng. compliance programme).

text: 4 Högsta tillåtna konkurrensskadeavgift (

text: 3 kap. 6 § konkurrenslagen

text: 44. En konkurrensskadeavgift får inte överstiga tio procent av företagets eller företagssammanslutningens omsättning föregående räkenskapsår.

text: 45. Om ett beslut om konkurrensskadeavgift riktas mot en sammanslutning av företag för en överträdelse som har samband med dess medlemmars verksamhet, gäller i stället att avgiften inte får överstiga tio procent av den totala summan av omsättningen föregående räkenskapsår för de medlemsföretag som är verksamma på den marknad som påverkas av sammanslutningens överträdelse.

text: 46. Om Konkurrensverket enligt

text: 3 kap. 23 b § konkurrenslagen

text: beslutar att ett medlemsföretag i en sammanslutning av företag ska betala del av den konkurrensskadeavgift som ålagts sammanslutningen, får den avgift som medlemsföretaget ska betala inte överstiga den andel som anges i punkten 44 ovan.

text: 47. Om konkurrensskadeavgiften för ett visst företag skulle överstiga den andel som anges i punkterna 44 eller 45 ovan ska avgiften justeras ned till detta högsta tillåtna belopp.

text: 48. Med föregående räkenskapsår avses det räkenskapsår som föregick Konkurrensverkets beslut om konkurrensskadeavgift. Med omsättning avses här företagets totala globala omsättning, utan begränsning till den produkt eller marknad som överträdelsen avser.

text: 5 Regler om eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift (

text: 3 kap.

text: 15 b §§

text: konkurrenslagen

text: 49. En konkurrensskadeavgift som meddelas med stöd av

text: 3 kap. 5 § första stycket 1 konkurrenslagen

text: för en överträdelse av förbudet i

text: 2 kap. 1 § konkurrenslagen

text: eller

text: artikel 101 i EUF-fördraget

text: , får efterges eller fastställas till ett lägre belopp för ett visst företag om förutsättningarna för eftergift eller nedsättning är uppfyllda. Information om hur Konkurrensverket tillämpar reglerna om eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift finns på verkets webbplats.

text: 6 Ställningstagandets tillämpning och övergångsregler

text: 50. Tillvägagångssättet som redovisas i detta ställningstagande kommer, med undantag för möjligheterna i punkten 52 nedan, att tillämpas i alla ärenden där Konkurrensverket skickar ett utkast till beslut om konkurrensskadeavgift enligt

text: till ett företag efter publicerandet av ställningstagandet på verkets webbplats.

text: 51. För konkurrensskadeavgifter som beslutas enligt 3 kap. 5 § första stycket 2 och 3

text: konkurrenslagen

text: , kommer tillvägagångssättet i detta ställningstagande att endast tillämpas på överträdelser som äger rum efter den 1 mars 2021.

text: 52. Möjligheten att i vissa fall beakta medlemsföretags omsättning på relevant marknad vid fastställandet av sanktionsvärdet för en företagssammanslutnings överträdelse och möjligheten att ta hänsyn till medlemsföretags totala omsättning när taket för en sammanslutnings konkurrensskadeavgift fastställs (punkterna 13 respektive 45 ovan), kommer endast att tillämpas på överträdelser som äger rum efter den 1 mars 2021. Detsamma gäller möjligheten att förplikta medlemsföretag att betala eller bidra till den konkurrensskadeavgift som företagssammanslutningen inte kan betala (punkten 46 ovan).


text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002

text: om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. 2 Se

text: artikel 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002

text: . -01 03 3 Livsmedelsverkets ställningstagande, Dnr 2019/00929, angående snusliknande produkter utan tobak. 1- 02 , 2 Adress .2 v2 Besöksadress 0, 00 Telefon KKV2

text: Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/633 av den 17 april 2019

text: om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan. 5 Från engelskans unfair trading practices. 6

text: Prop. 2020/21:134 s. 24

text: f.

text: Artikel 2 i förordning (EG) nr 178/2002

text: hänvisar vad avser tobak och tobaksprodukter till

text: rådets direktiv 89/622/EEG av den 13 november 1989

text: om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror. Direktivet har upphävts och ersatts av

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/40/EU av den 3 april 2014

text: om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter. 8 Ibid. 9 Livsmedelsverkets ställningstagande, Dnr 2019/00929, angående snusliknande produkter utan tobak s. 2 f. 10 Livsmedelsverkets ställningstagande, Dnr 2019/00929, angående snusliknande produkter utan tobak s. 3. 11 Ibid.

text: Rikard Jermsten

text: Kristin Kindgren

text: Livsmedelsverkets ställningstagande, Dnr 2019/00929, angående snusliknande produkter utan tobak s. 2.

title: Snusliknande produkter och definitionen av livsmedel i lagen (2021:579) om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter

sammanfattning: I ställningstagandet beskriver vi hur Konkurrensverket ser på snusliknande produkter och definitionen av livsmedel i lagen om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter.

text: Sammanfattning

text: 1. För att en produkt ska omfattas av lagen (

text: ) om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter (LOH) måste produkten vara uppräknad i bilaga I till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) eller framställas för användning som livsmedel genom användning av produkter som finns med i bilagan. Vid bedömning av om en produkt definieras som livsmedel eller inte ska som utgångspunkt definitionen i

text: användas.

text: 2. I förordning

text: (EG) nr 178/2002

text: exkluderas uttryckligen tobak och tobaksprodukter från begreppet livsmedel varför dessa inte omfattas av LOH. Vad gäller snusliknande produkter så berörs dessa produkter inte i förordningen varför en enskild bedömning krävs.

text: 3. Vid bedömningen av om snusliknande produkter utgör livsmedel i LOH:s mening kan vägledning hämtas från Livsmedelsverkets ställningstagande angående snusliknande produkter utan tobak. Enligt Livsmedelsverket är snusliknande produkter inte livsmedel, bland annat eftersom de tas upp genom munnens slemhinnor i stället för genom mag- och tarmkanalen. Konkurrensverket gör ingen annan bedömning än Livsmedelsverket varför snusliknande produkter inte ska anses utgöra livsmedel enligt LOH.

text: 4. I sammanhanget bör det noteras att jordbruksprodukterna råtobak och avfall av tobak omfattas av bilaga I till EUF-fördraget och således omfattas av LOH.

text: Bakgrund

text: 5. Konkurrensverket har från aktörer inom handeln fått frågor om snusliknande produkter omfattas av LOH:s bestämmelser. Det råder alltså osäkerhet hos marknadens aktörer om köpare vid inköp av dessa produkter behöver följa bestämmelserna i LOH. Mot denna bakgrund finns det skäl för Konkurrensverket att klargöra vår syn i frågan om snusliknande produkter omfattas av LOH.

text: 6. Detta ställningstagande är avgränsat till snusliknande produkter. Snusliknande produkter innefattar både nikotinhaltiga snusliknande produkter, som nikotinpåsar, och nikotinfria snusliknande produkter, som nikotinfritt snus. Med anledning av att tobaksprodukter uttryckligen exkluderas från definitionen av livsmedel i

text: och således inte omfattas av lagen avser Konkurrensverket inte att förtydliga detta ytterligare.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Definitionen av jordbruks- och livsmedelsprodukter enligt LOH och UTP-direktivet 7. Enligt

text: 3 § 1 lagen (2021:579)

text: om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter (LOH) definieras jordbruks- och livsmedelsprodukter som produkter som förtecknas i bilaga I till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Vidare omfattar definitionen produkter som inte förtecknas i den bilagan men som framställs för användning som livsmedel genom användning av produkter som förtecknas i den bilagan. Definitionen i 3 § 1 LOH motsvarar artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets 4 5

text: direktiv (EU) 2019/633

text: , det så kallade UTP-direktivet.

text: 8. Av bilaga I till EUF-fördraget följer att råtobak samt avfall av tobak omfattas av direktivet och således även av LOH. För att produkter som förädlas av råvaran ska omfattas krävs att de framställs för användning som livsmedel.

text: 9. Varken i LOH eller i UTP-direktivet finns det någon definition av vad som avses med livsmedel. Enligt förarbetena till LOH bör definitionen av livsmedel i

text: användas vid tillämpningen.

text: Livsmedel enligt förordning

text: (EG) nr 178/2002

text: 10. Enligt

text: artikel 2 i förordning (EG) nr 178/2002

text: avses med livsmedel alla ämnen eller produkter, oberoende av om de är bearbetade, delvis bearbetade eller

text: obearbetade, som är avsedda att eller rimligen kan förväntas att förtäras av människor. Enligt artikeln inbegriper livsmedel inte exempelvis tobak och tobaksprodukter i den mening som avses i

text: rådets direktiv 89/622/EEG

text: , som sedermera ersatts av direktiv

text: . Enligt

text: artikel 2.8 i direktiv 2014/40/EU

text: definieras tobak för användning i munnen som alla tobaksvaror för användning i munnen, utom sådana som är avsedda att inhaleras eller tuggas, som helt eller delvis är framställda av tobak, i pulver eller partikelform eller i någon kombination av dessa former, särskilt sådana som tillhandahålls i portionspåsar eller porösa påsar.

text: 11. Tobak och tobaksprodukter, som exempelvis snus, exkluderas således uttryckligen från definitionen av livsmedel i

text: artikel 2 i förordning (EG) nr 178/2002

text: 12. Snusliknande produkter omnämns inte i förhållande till definitionen av begreppet livsmedel i förordning

text: (EG) nr 178/2002

text: Snusliknande produkter och Livsmedelsverkets ställningstagande 13. Livsmedelsverket har i ett ställningstagande från 2019, angående snusliknande produkter, angivit att livsmedel i allmänhet är ämnen, ingredienser, råvaror, tillsatser och näringsämnen som intas genom mag- och tarmkanalen. Bedömningen av om en produkt är avsedd att förtäras av människor bör ske från fall till fall utifrån objektiva kriterier; hur produkten presenteras och uppfattas av en välinformerad konsument samt hur den vanligtvis konsumeras.

text: 14. Enligt Livsmedelsverket bör det vid bedömningen beaktas om produkten är avsedd att sväljas eller spottas ut igen samt om produktens verksamma ämnen tas upp av munnens slemhinnor eller genom mag- och tarmkanalen. Även om vissa beståndsdelar avseende snusliknande produkter kan gå ner i matsmältningssystemet som en naturlig följd av användningen av dessa produkter har Livsmedelsverket bedömt att deras huvudsakliga syfte är att upptas av munnens slemhinnor.

text: 15. Livsmedelsverkets sammantagna bedömning är att tobaksfria produkter avsedda att användas på samma sätt som snus inte utgör livsmedel i enlighet med definitionen i

text: . Detta gäller oavsett om den tobaksfria produkten innehåller nikotin.

text: 16. Det kan också noteras att i

text: livsmedelslagens (2006:804)

text: mening jämställs snus och tuggtobak med livsmedel. Livsmedelsverket anmärker i sitt ställningstagande från 2019 att detta är av produktsäkerhetsskäl. Produkterna ska omfattas av samma krav på bland annat hantering och hygien som ett livsmedel. Enligt ställningstagandet är dock snus och tuggtobak i sig inte livsmedel och konsumeras inte heller på samma sätt som livsmedel.

text: Konkurrensverkets bedömning

text: 17. Konkurrensverket är inte bunden av Livsmedelsverkets definition av livsmedel, utan bedömningen av huruvida livsmedel omfattas av LOH görs självständigt. I avsaknad av ledning rörande snusliknande produkter i bakomliggande EUregelverk kan dock Livsmedelsverkets riktlinjer för bedömning av vad som utgör livsmedel vara vägledande. Konkurrensverket gör härvid samma bedömning av snusliknande produkter som Livsmedelverket i ställningstagandet med dnr 2019/00929.

text: 18. Det finns i övrigt heller ingen anledning att ge snusliknande produkter en särställning i förhållande till tobaksprodukter, som inte omfattas av LOH, i frågan om vad som utgör livsmedel enligt LOH. Produkternas användningsområden är snarlika, och de skillnader som föreligger påverkar inte om produkterna bör betraktas som livsmedel eller inte. Sammantaget utgör enligt Konkurrensverket snusliknande produkter inte livsmedel enligt LOH:s definition och omfattas därför inte av lagstiftningen.

text: Ställningstagandets tillämpning

text: 19. Detta ställningstagande tillämpas från och med den 21 december 2021.

text: Detta ställningstagande har beslutats av generaldirektören. Föredragande har varit sakkunniga juristen Kristin Kindgren.

text: Beslutet undertecknas inte egenhändigt och saknar därför namnunderskrifter.


text: Europaparlamentets och rådets (EU) direktiv 2019/633 av den 17 april 2019 om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan. 2

text: Ds 2019:19 s. 86

text: . 3 Ibid s. 164. 4

text: Prop. 2020/21:134 s. 105

text: . 5 Jfr skäl 15–16. 6 Lagen (

text: ) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och lagen (

text: ) om avtalsvillkor mellan näringsidkare samt Europarådets och parlamentets direktiv

text: av den 16 februari 2011 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (omarbetning),

text: artikel 7

text: samt skäl 27. 7 EU-domstolens dom av den 15 mars 2012 i

text: mål C‑453/10

text: Pereničová och Perenič, ECLI:EU:C2012:144. Jfr även exempelvis De Pourcq, S. och Terryn, E., Prohibited and conditionally permitted unfair trading practices, Keirsbilck, B. och Terryn, E. (red.), Unfair trading practices in the food supply chain, implications of Directive

text: (EU) 2019/633

text: , 2020, s. 41.

text: Rikard Jermsten

text: Estrid Faust

title: Omfattas avtalsvillkor av begreppet handelsmetod i lagen (2021:579) om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter

sammanfattning: I ställningstagandet beskriver vi hur Konkurrensverket ser på frågan om avtalsvillkor omfattats av begreppet handelsmetod i lagen om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter.

text: Konkurrensverkets ställningstagande om avtalsvillkor omfattas av begreppet handelsmetod i lagen (

text: Sammanfattning

text: 1. Enligt Konkurrensverkets bedömning kan det utgöra en överträdelse av lagen (

text: ) om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter att avtala om metoder som är i strid med lagen, även om någon faktisk handling utifrån avtalsvillkoret inte har vidtagits.

text: Bakgrund

text: 2. Konkurrensverket har erhållit frågor om de förbjudna metoder som anges i lagen (

text: ) om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter (LOH) endast tar sikte på en faktisk handling eller om också avtalsvillkor i strid med lagen, i fall där faktisk handling inte vidtagits, kan utgöra otillbörliga handelsmetoder.

text: 3. Av LOH framgår inte uttryckligen om de förbjudna metoderna endast avser faktiska handlingar eller också avtalsvillkor. Inte heller klargörs frågan fullt ut av lagens förarbeten. Mot denna bakgrund finns det anledning för Konkurrensverket att klargöra verkets bedömning av rättsläget i frågan.

text: Frågeställning

text: 4. Kan ett avtalsvillkor utgöra en otillbörlig handelsmetod enligt LOH även om någon faktisk handling utifrån avtalsvillkoret inte har vidtagits?

text: Rättslig reglering m.m.

text: 5. Det framgår inte uttryckligen av lagtextens ordalydelse om det endast är faktiska handlingar som omfattas av begreppet ”metod” eller om förbuden avser också avtalsvillkor. Lagtextens utformning tenderar vid första anblick att ta sikte på handling, då det exempelvis är förbjudet ”att betala senare än 30 dagar” efter en viss tidpunkt. -07 -098 10 2, Adress .1 v2 Besöksadress , 0 00 Telefon KKV2

text: 6. I utredarens förslag till genomförande av UTP-direktivet framförs att direktivet inte lämnar utrymme för parter att avtala om längre betaltid än vad som följer av de regler som finns i direktivet. Tillsynsmyndigheten anses kunna meddela beslut om förbud såväl när ett visst konkret beteende eller när ett avtalsvillkor utgör en otillbörlig handelsmetod. I propositionen anges att metoderna i 5 § LOH är förbjudna under alla förhållanden, till skillnad från de metoder som räknas upp i 12 § som endast är förbjudna om parterna inte tidigare klart och tydligt har kommit överens om dem i avtal. Specifikt rörande lagens bestämmelse om betaltid anges att det är den faktiska betalningen som avses och inte den avtalade betalningstiden.

text: 7. Det anges i skälen till UTP-direktivet att otillbörliga handelsmetoder kan förekomma vid alla stadier i försäljningen av en jordbruks- eller livsmedelsprodukt, före, under och efter själva försäljningstransaktionen och att medlemsstaterna bör se till att direktivet gäller sådana otillbörliga handelsmetoder oavsett när de förekommer. Vidare anges att vissa handelsmetoder anses vara otillbörliga till sin natur och att parterna inte bör ha möjlighet att avtala om de ska tillämpas eller inte. Noteras kan också att UTPdirektivet tillåter att EU:s medlemsstater vid genomförandet inför övergångsbestämmelser där marknadsaktörer erhåller möjlighet att inom en tidsperiod justera sina avtalsvillkor inför ikraftträdandet.

text: 8. Vid studie av övrig relevant marknadsrättslig lagstiftning på svensk och EU-nivå kan konstateras att avtalsvillkor i sig bedömts kunna vara lagstridiga. Också EUdomstolen har tolkat begreppet ”affärsmetod” på så sätt att avtalsvillkor omfattas.

text: Konkurrensverkets bedömning

text: 9. Det framstår enligt Konkurrensverkets bedömning som tydligt att lagstiftaren i det bakomliggande direktivet har åsyftat att avtalsvillkor ska omfattas av vad som kan utgöra en otillbörlig handelsmetod. UTP-direktivet är ett minimidirektiv enligt vilket medlemsstaterna är skyldiga att införa regler som inte är mindre ingripande än vad direktivet föreskriver. Att också den svenska lagen ska tolkas så att med handelsmetod avses även villkor vinner stöd i förarbetenas resonemang och av regleringen i övrig marknadsrättslig lagstiftning. Det

text: uttalande som görs i propositionen angående betaltider synes syfta till att motivera en direktivkonform ordalydelse av den aktuella bestämmelsen. Konkurrensverket anser, med beaktande av rättsläget i övrigt, inte att formuleringen bör tolkas som att ett avtalsvillkor inte kan utgöra en handelsmetod i den mening som avses i lagen. En motsatt slutsats skulle enligt Konkurrensverkets mening motverka lagens syfte att skydda leverantörer och skapa osäkerhet hos desamma rörande vad de förväntas acceptera i ett avtal. Också på ett principiellt plan framstår det som främmande att parter ska kunna avtala om villkor direkt i strid med tvingande förbud.

text: 10. Mot denna bakgrund gör Konkurrensverket bedömningen att begreppet handelsmetod i LOH, utöver faktiska handlingar, även omfattar avtalsvillkor. Enligt Konkurrensverket kan det därför utgöra en överträdelse av LOH att avtala om metoder som är i strid med lagen, även om någon faktisk handling utifrån avtalsvillkoret inte har vidtagits.

text: Ställningstagandets tillämpning

text: 11. Detta ställningstagande tillämpas från och med den 19 april 2022.

text: Detta ställningstagande har beslutats av generaldirektören. Föredragande har varit sakkunniga juristen Estrid Faust.