text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: RS/082/2021 – Rättsligt ställningstagande angående hantering av ansökningar om fortsatt uppehållstillstånd m.m.

nyckelord: Inresa Praxis Barn Uppehållstillstånd Utlänningslag Migrationsöverdomstolen

title: Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2025:10

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Innehållsförteckning

text: 4 Betydelsen av

text: MIG 2025:10

text: vid prövning enligt 5 b kap., 6 a kap. och 6

text: 1 Syfte

text: Syftet med denna kommentar är att förtydliga hur

text: MIG 2025:10

text: bör tolkas och ge stöd för handläggningen av ärenden som rör prövning efter inresa av ansökningar om uppehållstillstånd för barn födda i Sverige som söker uppehållstillstånd som familjemedlem till forskare, innehavare av EU-blåkort eller innehavare av ICT-tillstånd enligt

text: 5 b kap.

text: 6 a kap.

text: eller

text: 6 b kap.

text: utlänningslagen

text: 2 Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2025:10

text: Migrationsöverdomstolen anger i avgörandet att huvudregeln i

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: , att en ansökan om uppehållstillstånd inte får beviljas efter inresa i Sverige, inte är tillämplig vid prövning av en ansökan om uppehållstillstånd för ett barn som är fött i Sverige och fortsatt befinner sig i landet. Detta eftersom barnet inte har gjort en inresa i Sverige.

text: 3 Relevant lagstiftning

text: Av

text: 5 kap. 18 § första stycket utlänningslagen

text: framgår att en utlänning som vill ha uppehållstillstånd i Sverige ska ha ansökt om och beviljats ett sådant tillstånd före inresan i landet. En ansökan om uppehållstillstånd får inte bifallas efter inresan.

text: Av

text: 5 b kap. 20 § utlänningslagen

text: framgår att en familjemedlem till en utlänning med tillstånd för forskning, forskning vid rörlighet för längre vistelse eller tillstånd för att söka arbete eller undersöka möjlighet att starta näringsverksamhet efter avslutad forskning ska ha ansökt om och beviljats ett uppehållstillstånd före inresan i Sverige. En ansökan får inte bifallas efter inresan.

text: Av

text: 6 a kap. 11 § utlänningslagen

text: framgår att en familjemedlem till en innehavare av EU-blåkort ska ha ansökt om och beviljats ett uppehållstillstånd före inresan i landet. En ansökan får inte bifallas efter inresan.

text: Av

text: 6 b kap. 15 § utlänningslagen

text: framgår att en familjemedlem till en utlänning med tillstånd för företagsintern förflyttning (ICT) ska ha ansökt om och beviljats ett uppehållstillstånd före inresan i landet. En ansökan får inte bifallas efter inresan.

text: Med inresa avses enligt

text: 1 kap. 5 § utlänningslagen

text: att en utlänning passerar in över gränsen för svenskt territorium.

text: 4 Betydelsen av

text: MIG 2025:10

text: vid prövning enligt

text: 5 b kap.

text: 6 a kap.

text: och

text: 6 b kap.

text: utlänningslagen

text: Vid en ansökan om uppehållstillstånd enligt

text: 5 b kap.

text: 6 a kap.

text: och

text: 6 b kap.

text: utlänningslagen

text: är bestämmelsen i

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: inte tillämplig. Istället är det bestämmelserna om när ansökan ska vara gjord i respektive kapitel som ska tillämpas. Huvudreglerna om när en ansökan ska vara gjord och beviljad är formulerade på samma sätt som i

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: . Migrationsöverdomstolens uttalande om

text: 5 kap. 18 § utlänningslagens

text: tillämplighet får därför motsvarande betydelse vid tillämpningen av

text: 5 b kap. 20 §

text: 6 a kap. 11 §

text: och

text: 6 b kap. 15 §

text: utlänningslagen

text: . Bestämmelserna om att ansökan ska ha gjorts och beviljats innan inresa är alltså inte tillämpliga på barn som föds i Sverige, fortsatt befinner sig här och inte passerat någon gräns och därmed inte rest in i landet. Ansökan kan därför prövas i sak utan att barnet först lämnar Sverige.


doctype: kommentar

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: Rådets direktiv

nyckelord:
Praxis
Pass
Migrationsöverdomstolen
Varaktigt bosatta

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: Migrationsöverdomstolens avgörande i MIG 2026:4

org: migr

text: Fakta om rättsliga kommentarer

type: rubrik

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: 1 Syfte

text: Denna rättsliga kommentar förklarar hur Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2026:4

text: bör tolkas och vilka konsekvenser avgörandet får för handläggningen av ärenden om ställning som varaktigt bosatt i Sverige.

text: 2 Migrationsöverdomstolens avgörande i

text: MIG 2026:4

text: Den 18 mars 2026 meddelade Migrationsöverdomstolen dom i mål

text: MIG 2026:4

text: med följande sammanfattning.

text: Det gäller inte något villkor om styrkt identitet för att kunna beviljas ställning som varaktigt bosatt i Sverige för en utlänning som beviljats flyktingstatusförklaring och resedokument samt permanent uppehållstillstånd.

text: Frågan gällde om en utlänning måste kunna styrka sin identitet för att beviljas ställning som varaktigt bosatt i Sverige.

text: Av Migrationsöverdomstolens avgörande kan bland annat följande utläsas.

text: Det har inte i svensk rätt införts något krav på styrkt identitet för att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Inte heller i direktivet om varaktigt bosatta uppställs villkor om att en utlänning ska ha styrkt sin identitet för att kunna beviljas status som varaktigt bosatt.

text: För utlänningar som ska resa in eller vistas i Sverige krävs dock pass (

text: 2 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716)

text: ). Från kravet på pass finns vissa undantag. Personer som har beviljats permanent uppehållstillstånd behöver till exempel inte ha pass vid vistelse i Sverige (

text: 2 kap. 1 § utlänningsförordningen (2006:97)

text: . Vidare har en utlänning som beviljats flyktingstatusförklaring som huvudregel rätt att få en särskild passhandling, ett resedokument, för resor utanför Sverige (

text: 4 kap. 4 § utlänningslagen

text: ). Ett sådant resedokument gäller som pass vid inresa och vistelse i Sverige (

text: 2 kap. 9 § utlänningsförordningen

text: MA har beviljats flyktingstatusförklaring och resedokument, som är en giltig resehandling. Han har även beviljats permanent uppehållstillstånd i Sverige och är därför undantagen från kravet att inneha pass vid vistelse i Sverige. Vid

text: sådant förhållande och eftersom det inte har uppställts ett villkor om styrkt identitet för att beviljas ställning som varaktigt bosatt vare sig i svensk rätt eller i direktivet om varaktigt bosatta saknas lagligt stöd för att avslå MA:s ansökan på den grunden.

text: 3 Migrationsverkets tolkning

text: 3.1 Det gäller inte något krav om styrkt identitet för att kunna beviljas ställning som varaktigt bosatt

text: Rådets direktiv

text: om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (direktivet om varaktigt bosatta) genomfördes i svensk rätt genom lagändringar som trädde i kraft den 30 april 2006. Förutsättningarna för att beviljas ställning som varaktigt bosatt i Sverige framgår av

text: 5 a kap.

text: i

text: utlänningslagen

text: . Bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: genomför de villkor som uppställs i direktivet om varaktigt bosatta för att förvärva ställning som varaktigt bosatt i en medlemsstat och innehåller också villkor som får ställas enligt direktivet.

text: Migrationsöverdomstolen konstaterade i

text: MIG 2026:4

text: att det i den nationella rätten inte har införts något krav på styrkt identitet för att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Inte heller i direktivet om varaktigt bosatta uppställs villkor om att en utlänning ska ha styrkt sin identitet för att kunna beviljas status som varaktigt bosatt. Detta innebär att Migrationsverket inte kan ställa krav på styrkt identitet för att bevilja ställning som varaktigt bosatt oavsett vilken grund den tidigare femåriga vistelsen har beviljats på. Avsaknad av styrkt identitet får därmed inte läggas till grund för ett avslag på ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige. Detsamma gäller ärenden om uppehållstillstånd för personer med ställning som varaktigt bosatt i annan EU-stat.

text: 3.2 Passkrav för att kunna beviljas ställning som varaktigt bosatt

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2026:4

text: lyft att det finns, med vissa undantag, ett krav på pass för utländska medborgare som ska resa in och vistas i Sverige.

text: Ställning som varaktigt bosatt är en rättslig status för tredjelandsmedborgare som följer av EU-rätt, direktivet om varaktigt bosatta. Villkoren för att bevilja ställning som varaktigt bosatt har fastställts i direktivet och några ytterligare krav än de som framgår av direktivet kan inte införas genom nationell rätt eller praxis. Migrationsöverdomstolen kan därför inte anses ha ställt upp ett krav på innehav av pass för att beviljas ställning som varaktigt bosatt.

text: De specifika villkor och administrativa krav som en tredjelandsmedborgare måste uppfylla för att kunna beviljas ställning som varaktigt bosatt regleras i art. 7 i direktivet om varaktigt bosatta. I art. 7.1 anges följande: För att förvärva ställning som varaktigt bosatt ska tredjelandsmedborgaren lämna in en ansökan till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där han/hon är bosatt. Ansökan ska åtföljas av dokumentation i enlighet med nationell lagstiftning som styrker att han/hon uppfyller villkoren i artiklarna

text: och

text: samt, i förekommande fall, av en giltig resehandling eller en bestyrkt kopia av denna. (I den engelska versionen av direktivet om varaktigt bosatta motsvaras ”i förekommande fall” av ”if required” och i den franska versionen av ”si nécessaire” vilket ger en bättre förståelse av vad som avses.)

text: Av direktivet om varaktigt bosatta framgår alltså att ett krav på pass kan ställas om det behövs/är nödvändigt. Det som Migrationsöverdomstolen har uttalat gällande kravet på pass i

text: MIG 2026:4

text: får tolkas som ett förtydligande om när det kan bli nödvändigt att ställa krav på att tredjelandsmedborgaren som ansöker om ställningen visar upp ett pass eller bestyrkt kopia av denna handling.

text: Kravet på pass för de utländska medborgare som ska resa in eller vistas i Sverige finns i

text: 2 kap. 1 § utlänningslagen

text: . Från passkravet finns vissa undantag. Vilka dessa undantag är regleras i

text: 2 kap. 1 § utlänningsförordningen

text: . Personer som har beviljats permanent uppehållstillstånd behöver till exempel inte ha pass vid vistelse i Sverige.

text: För närvarande får den som beviljas ställning som varaktigt bosatt i Sverige samtidigt ett permanent uppehållstillstånd. Det permanenta uppehållstillståndet är en följd av att tredjelandsmedborgaren beviljas ställningen. Eftersom personer som har permanent uppehållstillstånd är undantagna kravet på pass för vistelse i Sverige är det i nuläget inte nödvändigt att kräva att de visar upp pass. När följden av att ha beviljats ställning som varaktigt bosatt i Sverige blir att tredjelandsmedborgaren får ett tidsbegränsat, femårigt, uppehållstillstånd kommer det däremot att behövas/bli nödvändigt att ställa upp ett krav på giltigt pass i samband med ansökan om ställningen för de tredjelandsmedborgare som inte är undantagna passkravet enligt

text: 2 kap. 1 § utlänningsförordningen

text: . Enligt direktivet om varaktigt bosatta ska en person med ställning som varaktigt bosatt få ett EU-uppehållstillstånd med en giltighetstid om minst fem år. Eftersom uppehållstillstånd med kortare giltighetstid än fem år inte kan ges föreligger andra särskilda skäl för att, i förekommande fall, ge uppehållstillstånd med längre tid än vad passet gäller (4 kap. 23 § 5 UtlF).

type: stallningstagande


text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -24 -04 20 20 4 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004

text: om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier.

text: EU-domstolens dom

text: , p. 49.

text: Bestämmelserna om uppehållskort finns i

text: 3 a kap.

text: utlänningslagen

text: 3 a kap.

text: utlänningsförordningen

text: och artikel 10-11 i rörlighetsdirektivet. 5 EU-domstolens dom

text: , p. 61, EU-domstolens dom

text: , O och B., p. 50 och 61, EU-domstolens dom

text: , Chavez-Vilchez m fl., p. 54 och 55. 6 Ibid. Jfr också domstolens dom

text: och

text: 3 a kap. 2 § andra stycket utlänningslagen

text: . 7 Jfr bl.a. domstolens dom

text: . Jfr. bl.a. domstolens dom

text: , EU-domstolens dom

text: , EU-domstolens dom

text: och EU-domstolens dom

text: Bestämmelserna i

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: ger vissa möjligheter att bevilja uppehållstillstånd även till andra personer, men är delvis av undantagskaraktär. Se till exempel

text: 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen

text: om att ett uppehållstillstånd får ges till en person som har särskild anknytning till Sverige, om det finns synnerliga skäl. 10

text: 1 kap. 2 § utlänningslagen

text: . 11

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: . 12

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: . 13

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: och det utökade försörjningskravet i

text: 9 § lag (2016:752)

text: om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige. 14 Enligt EFTA-domstolens avgörande E-4/11, Arnulf Clauder. 15 Jfr

text: MIG 2016:9

text: och

text: MIG 2017:17

text: Jfr EU-domstolens dom

text: , p. 61-62. 17 Jfr art. 27-28 och art. 35 i rörlighetsdirektivet. Se också

text: 3 a kap. 4 § tredje stycket utlänningslagen

text: om bland annat skenäktenskap, och

text: 8 kap. 11 § utlänningslagen

text: om utvisning av EU/EES-medborgare och deras familjemedlemmar av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. 18 Se EFTA-domstolens resonemang i E-4/11. 19

text: 3 a kap. 9 § utlänningslagen

text: . Se Bilaga till Kommissionens genomförandebeslut om ändring av kommissionens beslut nr K(2010) 1620 slutlig av den 19 mars 2010 om införande av en handledning för handläggning av viseringsansökningar och ändring av utfärdade viseringar s. 97.

text: Se

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: och

text: 4 kap. 17 § utlänningsförordningen

text: Jfr

text: 8 kap.

text: och

text: 14 §§

text: utlänningslagen

text: och avsnitt 4.1 och 4.2. 23 Se EU-domstolens dom

text: , p. 61. 24 RS/113/2021 25 Se

text: 5 kap. 18 § femte stycket utlänningslagen

nyckelord: Praxis EU-medborgare EES-medborgare Uppehållsrätt Rörlighetsdirektivet

title: angående konsekvenserna av EU-domstolens dom C-165/16, Lounes

text: Konsekvenserna av EU-domstolens dom

text: , Lounes

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Sammanfattning

text: Av EU-domstolens dom den 14 november 2017, Lounes (

text: , EU:C:2017:862) framgår bland annat att en EU/EES-medborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet , och därefter fått medborgarskap i den mottagande medlemsstaten, inte längre har uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet. Det innebär bland annat att hans eller hennes familjemedlemmar inte heller har några rättigheter enligt rörlighetsdirektivet. Sådana personer kan istället ha uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 Fördraget om Europeiska Unionens Funktionssätt

text: (FEUF). Detta rättsliga ställningstagande om EUdomstolens dom innebär bland annat följande.

text: - Familjemedlemmar till en EU/EES-medborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet i Sverige och därefter fått svenskt medborgarskap kan härleda uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: från EU/EES-medborgaren, förutsatt att EU/EES-medborgaren också behåller sitt tidigare unionsmedborgarskap. Detta gäller oavsett om familjemedlemmen anslöt sig till EU/EES-medborgaren efter att han eller hon fick svenskt medborgarskap eller om familjemedlemmen redan hade anslutit sig till EU/EES-medborgaren när det svenska medborgarskapet förvärvades.

text: - Familjemedlemmar till både EU- och EES-medborgare ska omfattas av rätten till uppehåll enligt EU-domstolens dom

text: - De familjemedlemmar som har sådan uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: kan beviljas uppehållskort med stöd av en analog tillämpning av

text: 3 a kap. 12 a § utlänningslagen (2005:716)

text: och

text: 3 a kap. 9 § utlänningsförordningen (2006:97)

text: - En person med uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: ska kunna få permanent uppehållsrätt enligt de villkor som uppställs i

text: 3 a kap. 7 § utlänningslagen

text: artikel 21.1 FEUF

text: har rätt till ett skydd mot utvisning som motsvarar det som EU/EESmedborgare och deras familjemedlemmar har enligt rörlighetsdirektivet.

text: - En ansökan om uppehållstillstånd som görs av en familjemedlem som har sådan uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: kan bifallas efter inresan med stöd av

text: 4 kap. 17 § utlänningsförordningen

text: - Om EU/EES-medborgaren har fått permanent uppehållsrätt innan han eller hon fick svenskt medborgarskap uppställs inget krav på uppehållsrätt, dvs. att personen till exempel är arbetstagare eller har tillräckliga tillgångar, för att familjemedlemmen ska kunna härleda uppehållsrätt från EU/EES-medborgaren.

text: - Reglerna i

text: 3 a kap.

text: 5 b

text: 5 d §§

text: utlänningslagen

text: om att behålla uppehållsrätt i vissa fall kan inte tillämpas analogt för en familjemedlem till en EU/EES-medborgare som har fått svenskt medborgarskap.

text: De familjemedlemmar som har sådan uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: ska kunna få ett bevis om sin uppehållsrätt i form av ett uppehållskort även om de omfattas av ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning.

text: 1. Syfte och bakgrund

text: Av EU-domstolens dom

text: , Lounes, framgår bland annat att en EU/EESmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet, och därefter fått medborgarskap i den mottagande medlemsstaten, inte längre har uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet. Det innebär bland annat att hans eller hennes familjemedlemmar inte heller har några rättigheter enligt nämnda direktiv. Personer som befinner sig i sådana situationer kan däremot, under vissa förutsättningar, ha uppehållsrätt enligt FEUF.

text: Detta rättsliga ställningstagande syftar till att klargöra vilka rättigheter familjemedlemmar till en före detta EU/EES-medborgare som befinner sig i sådana situationer har, och vilka villkoren för dessa rättigheter är. Ställningstagandet behandlar också frågan om vilket bevis om dessa rättigheter som kan utfärdas.

text: 2. Gällande rätt

text: Se bilaga.

text: 3. EU-domstolens dom

text: , Lounes

text: Domen rörde en spansk medborgare som kommit till Storbritannien för att studera. Under vistelsen beviljades hon brittiskt medborgarskap samtidigt som hon behöll sitt spanska medborgarskap. Flera år senare inledde personen en relation med en tredjelandsmedborgare som rest in i Storbritannien 2010. De gifte sig år 2014 och fortsatte att vara bosatta i Storbritannien.

text: Den huvudsakliga frågan som uppstod vid den nationella domstolen var om en spansk medborgare, som också är unionsmedborgare, som kommit till Storbritannien för att utöva sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet senare får brittiskt medborgarskap samtidigt som personen behåller sitt spanska medborgarskap är förmånstagare i den mening som avses i rörlighetsdirektivet. I det aktuella fallet hade den spanska medborgaren flera år efter att det brittiska medborgarskapet beviljades gift sig med en person som hon uppehöll sig tillsammans med i Storbritannien. Frågan var om maken därmed kunde härleda rättigheter enligt direktivet från unionsmedborgaren på grund av deras äktenskap.

text: EU-domstolen konstaterade att när den spanska medborgaren fått brittiskt medborgarskap så uppehöll hon sig i en av de medlemsstater som hon var medborgare i. Den numera brittiska medborgaren hade därför en ovillkorlig rätt att vistas där enligt folkrättsliga principer och var inte längre att betrakta som en förmånstagare i den mening som avses i artikel 3.1 i rörlighetsdirektivet. Eftersom hon inte hade några rättigheter enligt rörlighetsdirektivet övergick domstolen till att bedöma om det kunde föreligga uppehållsrätt enligt bestämmelserna i FEUF om unionsmedborgarskap, och då i synnerhet artikel 21.1. Bestämmelsen ger alla unionsmedborgare en rätt att fritt röra sig och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium.

text: Domstolen kom fram till att den spanska medborgarens situation inte kunde likställas med en rent inhemsk situation, eftersom hon under sin vistelse hade fått medborgarskap i den mottagande medlemsstaten utöver sitt ursprungliga medborgarskap. Hon kunde därför ha de rättigheter som hänger samman med unions-medborgarskapet, bland annat de som föreskrivs i

text: artikel 21.1 FEUF

text: . En av dessa rättigheter är rätten till ett normalt familjeliv i den mottagande medlemsstaten.

text: Domstolen bedömde att en unionsmedborgare som fått medborgarskap i den mottagande medlemsstaten efter att ha utövat sin rätt till fri rörlighet och rest till och vistats i flera år där i enlighet med artikel 7.1 eller artikel 16.1 i rörlighetsdirektivet, fick anses ha för avsikt att integrera sig varaktigt i samhället i den mottagande staten. Att kräva att en sådan person ska avstå från att utnyttja dessa rättigheter, bland annat rätten till familjeliv, skulle stå i strid med den tanke på successiv integration som är avsikten med bestämmelsen. Det skulle också innebära att en unionsmedborgare som har utövat sin rätt till fri rörlighet och som utöver sitt ursprungliga medborgarskap även fått medborgarskap i den mottagande medlemsstaten skulle behandlas sämre när det gäller sitt familjeliv än en unionsmedborgare som också utövat sin rätt till fri rörlighet, men som bara har sitt ursprungliga medborgarskap. De rättigheter som en unionsmedborgare ges i den mottagande medlemsstaten, bland annat rätten till familjeliv med en tredjelandsmedborgare, skulle i sådant fall försvagas allt eftersom den berörde unionsmedborgaren integreras i samhället i den medlemsstaten och beroende på antalet medborgarskap som han eller hon har.

text: Domstolens slutsats var att syftet med de rättigheter som en unionsmedborgare ges enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: kräver att en EU/EES-medborgare som befinner sig i en sådan situation som var aktuell måste kunna behålla sina rättigheter i den mottagande medlemsstaten, efter att ha förvärvat medborgarskap i den medlemsstaten utöver sitt ursprungliga medborgarskap. Detta gällde i synnerhet rätten till familjeliv genom att maken gavs en härledd uppehållsrätt.

text: Villkoren för att bevilja en härledd uppehållsrätt fick enligt domstolen inte vara strängare än dem i rörlighetsdirektivet. Även om direktivet inte omfattade en sådan situation skulle det nämligen tillämpas analogt.

text: 4. Rättslig bedömning

text: 4.1 Vilka personer berörs av EU-domstolens avgörande i

text: mål C-165/16

text: EU-domstolens dom

text: , Lounes, bekräftar bland annat tidigare fastslagen praxis om att rörlighetsdirektivet inte reglerar villkoren för en EU/EESmedborgares vistelse i den medlemsstat som han eller hon är medborgare i. Denna praxis fastslogs initialt i EU-domstolens dom den 5 maj 2011, McCarthy (

text: , EU:C:2011:277).

text: Omständigheterna i det målet skiljer sig däremot från omständigheterna i Lounesdomen på så sätt att EU/EES-medborgaren i EU-domstolens dom

text: , McCarthy, hade dubbelt medborgarskap men utan att ha förflyttat sig mellan medlemsstater.

text: Lounes-domen behandlar frågan om uppehållsrätt i de fall EU/EES-medborgaren under sin vistelse får medborgarskap i den mottagande staten och när en tredjelandsmedborgare ansluter sig till EU/EES-medborgaren först efter att han eller hon har fått detta medborgarskap.

text: Eftersom rörlighetsdirektivet inte längre är tillämpligt när en EU/EES-medborgare har blivit medborgare i det land han eller hon vistas i uppstår även frågan om vad som gäller för de familjemedlemmar som redan har anslutit sig till eller följt med EU/EES-medborgaren när denne får medborgarskap i den mottagande staten. Det händer till exempel att en EU/EES-medborgare som har utövat sin rätt till fri rörlighet genom att bosätta sig i Sverige får svenskt medborgarskap innan medföljande familjemedlemmar har fått permanent uppehållsrätt. En sådan EU/EES-medborgare har alltså inte några rättigheter enligt rörlighetsdirektivet eftersom han eller hon då befinner sig i sitt medborgarskapsland. Det innebär bland annat att medföljande familjemedlemmar inte längre kan härleda några rättigheter enligt rörlighetsdirektivet från den tidigare EU/EES-medborgaren.

text: Frågan är vilka rättigheter en familjemedlem kan härleda från en EU/EESmedborgare som får svenskt medborgarskap under tiden som familjemedlemmen härleder uppehållsrätt från EU/EES-medborgaren på grund av rörlighetsdirektivet. I Lounes-domen behöll EU/EES-medborgaren sitt ursprungliga unionsmedborgarskap i samband med att medborgarskapet i det nya bosättningslandet beviljades. Ytterligare en fråga är därför om principerna i EU-domstolens dom

text: , Lounes, bör omfatta även de situationer då EU/EES-medborgaren inte behåller sitt tidigare medborgarskap i samband med att det nya medborgarskapet beviljas.

text: 4.2. Vilka rättigheter har familjemedlemmar till en EU/EESmedborgare som har fått svenskt medborgarskap?

text: EU-domstolens resonemang i

text: , Lounes, utgår ifrån principen om att en unionsmedborgares rätt till fri rörlighet inte ska undergrävas. Domen rör alltså unionsmedborgares rättigheter. Mot bakgrund av hur domstolens dom den 7 juli 1992, Singh (

text: , EU:C:1992:296) har införlivats i

text: (redogörs för i 4.2.2), och med hänsyn till att begreppet EESmedborgare används genomgående i

text: utlänningslagen

text: , bör även en EESmedborgare och dennes familjemedlemmar kunna ha uppehållsrätt enligt art. 21.1 FEUF och Lounes-domen.

text: 4.2.1 Vad gäller i de situationer då EU/EES-medborgaren inte behåller sitt tidigare medborgarskap i samband med att det nya medborgarskapet beviljas?

text: Personer som har dubbelt medborgarskap kan omfattas av EU-lagstiftningen om fri rörlighet under förutsättning att de har utövat sin rätt till fri rörlighet och bosättning i den bosättningsmedlemsstat där de är medborgare och att de också behållit sitt ursprungliga medborgarskap.3 I Lounes-domen behöll den spanska medborgaren sitt ursprungliga medborgarskap i samband med att det nya medborgarskapet i Storbritannien förvärvades. Principerna i domen kan, enligt Migrationsverkets bedömning, inte utsträckas till att omfatta även personer som förlorar sitt ursprungliga medborgarskap och som befinner sig i den bosättningsmedlemstat där de är medborgare. Det betyder att en familjemedlem till en EU/EES-medborgare som får svenskt medborgarskap, och samtidigt förlorar sitt ursprungliga unionsmedborgarskap, inte kan härleda någon uppehållsrätt från den svenska medborgaren enligt varken rörlighetsdirektivet eller FEUF. Detsamma bör gälla även de som förlorar sitt ursprungliga medborgarskap i ett annat skede än i samband med att det svenska medborgarskapet förvärvas. Sådana personer kommer alltså att behöva ansöka om uppehållstillstånd för att legalisera sin vistelse i Sverige.

text: 4.2.2 Vilket bevis om uppehållsrätt kan utfärdas?

text: En central fråga är vilket bevis om uppehållsrätt som kan utfärdas för en familjemedlem till en EU/EES-medborgare som har fått svenskt medborgarskap. En EU/EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EU/EES-medborgare .4 som har uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet ska beviljas ett uppehållskort Kortet är i sig ingen bärare av rättigheter, men ska utfärdas för tredjelandsmedborgare som har uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet.

text: Av EU-domstolens praxis framgår att rörlighetsdirektivets bestämmelser i vissa fall ska tillämpas analogt även i situationer som inte omfattas av direktivet. Villkoren för uppehållsrätt får i sådana fall inte vara strängare än dem som uppställs i rörlighetsdirektivet. I ett sådant fall har personen samma rättigheter i fråga om inresa och uppehåll till sitt hemland som om det vore fråga om ett utnyttjande av rätten till fri rörlighet till en annan medlemsstat inom det gemensamma .6 territoriet

text: Här bör särskilt domstolens dom

text: , Singh, uppmärksammas. I det målet behandlas situationen då en unionsmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet flyttar tillbaka till sitt medborgarskapsland tillsammans med en medföljande familjemedlem. Sådana personer bedöms kunna ha uppehållsrätt som familjemedlemmar under förutsättning att de har följt med eller anslutit sig till EU/EES-medborgaren när denne utnyttjade sin rätt till fri rörlighet. Den princip som EU-domstolen gav uttryck för i målet har för svensk del kodifierats i

text: . Där anges att även en utlänning med familjeanknytning till en svensk medborgare som återvänder till Sverige efter att ha utnyttjat sin rätt till fri rörlighet ska betraktas som familjemedlem till en EU/EES-medborgare i

text: utlänningslagens

text: mening. Av bestämmelserna i

text: 3 a kap. 12 a § utlänningslagen

text: och

text: 3 a kap. 9 § utlänningsförordningen

text: framgår att sådana familjemedlemmar till svenska medborgare kan beviljas uppehållskort, trots att deras rättigheter inte följer direkt av rörlighetsdirektivet, utan från andra delar av unionsrätten.

text: De rättigheter som tillkommer familjemedlemmar till EU/EES-medborgare som befinner sig i EU/EES-medborgarens hemland i sådana situationer som i

text: , Lounes, kommer också från FEUF och EU-domstolens praxis om en analog .8 tillämpning av rörlighetsdirektivet Den av lagstiftaren valda systematiken för kodifieringen av principerna i domstolens dom

text: , Singh, i

text: tyder på att även familjemedlemmar som befinner sig i sådana situationer som var aktuella i EU-domstolens dom

text: , Lounes, ska kunna beviljas uppehållskort som bevis för sin uppehållsrätt.

text: En annorlunda tolkning skulle innebära att familjemedlemmar till EU/EESmedborgare som har fått svenskt medborgarskap, och som har uppehållsrätt i Sverige på grund av FEUF, inte kan få ett bevis om denna uppehållsrätt i form av ett uppehållskort. Det skulle i praktiken medföra att den enda möjlighet sådana personer har att få ett bevis om sin rätt till uppehåll i Sverige skulle vara att beviljas ett uppehållstillstånd enligt svensk nationell lagstiftning.

text: Som har framgått ovan får villkoren för uppehållsrätt för personer som befinner sig i sådana situationer som nu är aktuella inte vara strängare än enligt rörlighetsdirektivet. Förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning skiljer sig på flera sätt från förutsättningarna för uppehållsrätt för familjemedlemmar till EU/EES-medborgare. Den svenska lagstiftningen ger en principiell rätt till uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning för en i vissa delar snävare personkrets än den som kan härleda uppehållsrätt från en EU/EESmedborgare enligt rörlighetsdirektivet.

text: Till exempel kan utländska barn, dvs. personer som är under 18 år10, ha rätt till uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning till en person som är bosatt i Sverige. En släkting i rakt nedstigande led till EU/EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo kan härleda uppehållsrätt från en EU/EESmedborgare med uppehållsrätt om släktingen är under 21 år. Dessutom får ett uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: , med vissa undantag, endast beviljas om anknytningspersonen i Sverige kan försörja sig och har en bostad av tillräcklig storlek och standard. När det gäller EU/EES-medborgare som har permanent uppehållsrätt i Sverige ställs inga krav på ursprunglig uppehållsrätt för att medföljande eller anslutande familjemedlemmar ska kunna ha en uppehållsrätt som härleds från EU/EES-medborgaren. Det finns också avsevärda skillnader mellan förutsättningarna för att förlora en förvärvad uppehållsrätt eller permanent uppehållsrätt och förutsättningarna för återkallelse av ett uppehållstillstånd. Uppehållsrätten kan till exempel upphöra från en dag till en annan medan ett uppehållstillstånd måste löpa ut eller återkallas för att inte gälla. Dessa begränsningar när det gäller möjligheten att bevilja – och behålla – ett uppehållstillstånd enligt svenska nationella regler för personer som har uppehållsrätt enligt FEUF talar också för att ett uppehållskort bör kunna utfärdas som bevis på uppehållsrätten i Sverige. Sammanfattningsvis finns det alltså rättssystematiska skäl för att EU/EES-medborgare och deras familjemedlemmars uppehållsrätt enligt art. 21.1 FEUF och Lounes-domen inte ska regleras med tillämpning av nationella regler om uppehållstillstånd.

text: För att säkerställa att villkoren för uppehållsrätt inte är strängare än enligt rörlighetsdirektivet, och att de personer som har uppehållsrätt enligt FEUF inte behandlas sämre i fråga om rätten till familjeliv, ska därför ett uppehållskort kunna utfärdas för familjemedlemmar som har uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: Detta sker med stöd av en analog tillämpning av rörlighetsdirektivet och bestämmelserna i

text: 3 a kap. 12 a § utlänningslagen

text: och

text: 3 a kap. 9 § utlänningsförordningen

text: 4.2.3 Familjemedlemmars rättigheter och skydd mot utvisning

text: Villkoren för härledd uppehållsrätt i sådana situationer som beskrivits i tidigare avsnitt får inte vara strängare än enligt rörlighetsdirektivet. Det betyder bland annat att även andra familjemedlemmar än make/maka, dvs. de familjemedlemmar som omnämns i

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: , kan ha sådan uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: Uppehållsrätten enligt FEUF bör kunna begränsas på det sätt som gäller för uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet, till exempel när det är fråga om missbruk eller av hänsyn till allmän ordning och säkerhet.

text: När en EU/EES-medborgare som har vistats i Sverige med uppehållsrätt får svenskt medborgarskap har han eller hon som regel fått permanent uppehållsrätt. När EU/EES-medborgaren har permanent uppehållsrätt medför artikel 16.1 i rörlighetsdirektivet att de familjemedlemmar som inte själva har permanent uppehållsrätt har en härledd uppehållsrätt, utan att EU/EES-medborgaren behöver .18 uppfylla några villkor för uppehållsrätten

text: Om EU/EES-medborgaren har permanent uppehållsrätt innan det svenska medborgarskapet beviljas behöver några övriga villkor för uppehållsrätten, till exempel att EU/EES-medborgaren är arbetstagare, inte vara uppfyllda för att en medföljande familjemedlem ska ha uppehållsrätt enligt FEUF. Det krävs dock att EU/EES-medborgaren alltjämt uppfyller villkoren för permanent uppehållsrätt, det vill säga personen inte har vistats utanför Sverige i mer än två på varandra följande 19. år Har EU/EES-medborgaren inte permanent uppehållsrätt behöver vi göra en analog prövning av villkoren för uppehållsrätt enligt rörlighetsdirektivet för att bedöma om det finns en sådan uppehållsrätt för medföljande familjemedlemmar. En ytterligare förutsättning för att medföljande familjemedlemmar ska kunna ha sådan uppehållsrätt är, som angetts i tidigare avsnitt, att EU/EES-medborgaren har .20 utövat sin rätt till fri rörlighet i Sverige

text: Att villkoren inte får vara strängare än enligt rörlighetsdirektivet innebär också, enligt Migrationsverkets bedömning, att en familjemedlem som har uppehållsrätt enligt FEUF ska kunna få permanent uppehållsrätt enligt de villkor som uppställs i

text: 3 a kap. 7 § utlänningslagen

text: . Det betyder att en tredjelandsmedborgare kan ha permanent uppehållsrätt efter fem års laglig vistelse – enligt rörlighetsdirektivet eller FEUF – med den person från vilken han eller hon härleder sin uppehållsrätt.

text: Det innebär också att en familjemedlem som har uppehållsrätt enligt FEUF omfattas av det utökade skyddet mot utvisning enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 14 §§

text: utlänningslagen

text: 4.2.4 Att behålla uppehållsrätt i vissa fall

text: Principerna i EU-domstolens dom

text: , Lounes, handlar om de rättigheter som tillkommer unionsmedborgaren, och därigenom dennes eventuella medföljande familjemedlemmar. Härledd uppehållsrätt enligt FEUF kommer alltså i fråga när den är nödvändig för att garantera att unionsmedborgaren verkligen kan utövas sin rätt till fri rörlighet. Domen rör inte den situation då förhållandet mellan en (tidigare) unionsmedborgare och dennes familjemedlem upphör på grund av till exempel äktenskapsskillnad eller att unionsmedborgaren avlider. Enligt Migrationsverkets bedömning finns det inte stöd för en sådan tolkning av domen att en familjemedlem skulle kunna behålla sin uppehållsrätt när familjerelationen med en svensk medborgare har upphört. Reglerna i

text: 3 a kap.

text: 5 b

text: 5 d §§

text: utlänningslagen

text: om att behålla uppehållsrätt i vissa fall är alltså inte analogt tillämpliga på en familjemedlem som har haft uppehållsrätt enligt

text: artikel 21.1 FEUF

text: 4.2.5 Ansökningar om uppehållstillstånd

text: Det förekommer att familjemedlemmar till EU/EES-medborgare som har fått svenskt medborgarskap ansöker om uppehållstillstånd i Sverige. En fråga som då kan uppstå är om, och i så fall med stöd av vilka bestämmelser, en sådan ansökan kan beviljas efter inresan.

text: Som framgår i avsnitt 4.2.2 kan familjemedlemmar till svenska medborgare som återvänder till Sverige efter att ha utnyttjat sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet omfattas av den definition av familjemedlem till EU/EESmedborgare som återfinns i

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: . Personer som härleder uppehållsrätt från en svensk medborgare enligt principerna i EU-domstolens dom

text: , Lounes, bör också betraktas som familjemedlemmar till EU/EESmedborgare i den mening som avses i

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: . Det innebär bland annat att en ansökan om uppehållstillstånd som görs av en sådan person kan bifallas efter inresan med stöd av

text: 4 kap. 17 § utlänningsförordningen

text: . Detta förutsätter att anknytningspersonen utöver sitt svenska medborgarskap har behållit sitt tidigare EU/EES- medborgarskap.

text: I de fall där anknytningspersonen inte längre har kvar sitt tidigare EU/EESmedborgarskap måste vi pröva om en ansökan om uppehållstillstånd kan bifallas efter inresan enligt reglerna i

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: Anknytningen prövas enligt bestämmelserna i

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: . Även om det inte finns förutsättningar för att bevilja ett uppehållstillstånd kan villkoren för uppehållsrätt enligt FEUF vara uppfyllda. I sådana fall får, efter ansökan, ett uppehållskort utfärdas.

text: 4.3 Hur ska en tredjelandsmedborgares rätt att vistas i Sverige regleras när det finns ett lagakraftvunnet avvisnings- eller utvisningsbeslut som fortfarande gäller?

text: Om det uppstår en konflikt mellan EU-rättsliga bestämmelser som följer av EU-förordningar eller EU-direktiv och nationell författning, ska EU-rättens bestämmelser ha företräde. Ett uppehållskort ska till exempel beviljas för en EU/EES-medborgares familjemedlem som har uppehållsrätt men som inte själv är EU/EES-medborgare, även i de fall det finns ett lagakraftvunnet avvisningseller utvisningsbeslut.

text: En person som har uppehållsrätt i Sverige på grund av rörlighetsdirektivet eller FEUF har också ett principiellt skydd mot utvisning. Villkoren för en sådan uppehållsrätt får inte vara strängare än dem i rörlighetsdirektivet. Det innebär bland annat att en person som har uppehållsrätt i Sverige enligt FEUF i princip inte får utvisas. För att förhindra verkställighet har vi möjlighet att enligt

text: 12 kap. 13 § utlänningslagen

text: besluta om inhibition av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. En person som har uppehållsrätt enligt Lounes-domen och FEUF bör däremot i första hand beviljas ett uppehållskort, även i de fall personen omfattas av ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning.

text: När det finns ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft är huvudregeln att frågan om uppehållstillstånd prövas enligt bestämmelserna om verkställighetshinder i

text: 12 kap.

text: utlänningslagen

text: . Det gäller även när ansökan görs av en EES-medborgare och hans eller hennes familjemedlemmar. En ansökan om uppehållstillstånd som görs av en person som har uppehållsrätt enligt FEUF, och samtidigt omfattas av ett lagakraftvunnet avvisnings- eller utvisningsbeslut, kan alltså inte bifallas efter inresan med stöd av

text: 4 kap. 17 § utlänningsförordningen

text: eller prövas enligt reglerna i

text: 5 kap.

text: utlänningslagen

text: Bilaga till RK/003/2021

text: Gällande rätt

text: Fördraget om Europeiska Unionens Funktionssätt (FEUF)

text: Artikel 20 i FEUF

text: har följande lydelse.

text: 1. Ett unionsmedborgarskap införs härmed. Varje person som är medborgare i en medlemsstat ska vara unionsmedborgare. Unionsmedborgarskapet ska komplettera och inte ersätta det nationella medborgarskapet.

text: 2. Unionsmedborgarna ska ha de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i fördragen. De ska bland annat ha

text: a) rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier,

text: b) rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet samt vid kommunala val i den medlemsstat där unionsmedborgaren är bosatt, på samma villkor som medborgarna i den staten,

text: c) rätt till skydd inom ett tredjelands territorium, där den medlemsstat i vilken de är medborgare inte är representerad, av varje medlemsstats diplomatiska och konsulära myndigheter, på samma villkor som medborgarna i den staten,

text: d) rätt att göra framställningar till Europaparlamentet och att vända sig till Europeiska ombudsmannen samt rätt att vända sig till unionens institutioner och rådgivande organ på något av fördragens språk och få svar på samma språk. Dessa rättigheter ska utövas enligt de villkor och begränsningar som fastställs i fördragen och genom de åtgärder som beslutats med tillämpning av dessa.

text: Artikel 21 i FEUF

text: har följande lydelse.

text: 1. Varje unionsmedborgare ska ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördragen och i bestämmelserna om genomförande av fördragen.

text: 2. Om en åtgärd från unionens sida är nödvändig för att uppnå detta mål och om inte befogenheter för detta föreskrivs i fördragen, får Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av de rättigheter som avses i punkt 1.

text: 3. I samma syften som avses i punkt 1 och om inte befogenheter för detta ändamål föreskrivs i fördragen, får rådet i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande besluta om åtgärder om social trygghet eller socialt skydd. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.

text: Direktiv 2004/38 (Rörlighetsdirektivet)

text: Artikel 2 i rörlighetsdirektivet har följande lydelse.

text: I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

text: 1. unionsmedborgare: varje person som är medborgare i en medlemsstat,

text: 2. familjemedlem:

text: a) make eller maka, b) den partner med vilken unionsmedborgaren har ingått ett registrerat partnerskap på grundval av lagstiftningen i en medlemsstat, om den mottagande medlemsstatens lagstiftning behandlar registrerade partnerskap som likvärdiga med äktenskap och i enlighet med villkoren i relevant lagstiftning i den mottagande medlemsstaten, c) släktingar i rakt nedstigande led som är under 21 år eller är beroende för sin försörjning, även till maken eller makan eller till sådan partner som avses i b, d) de underhållsberättigade släktingar i rakt uppstigande led, även till maken eller makan eller till sådan partner som avses i b.

text: 1. mottagande medlemsstat: den medlemsstat dit unionsmedborgaren reser för att utöva sin rätt att fritt röra sig eller uppehålla sig.

text: I artikel 3 i direktivet, med rubriken ”Förmånstagare”, föreskrivs följande i punkt 1.

text: Detta direktiv skall tillämpas på alla unionsmedborgare som reser till eller uppehåller sig i en annan medlemsstat än den de själva är medborgare i samt på de familjemedlemmar enligt definitionen i artikel 2.2 som följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren.

text: Artikel 6 i direktivet, med rubriken ”Uppehållsrätt i högst tre månader”, har följande lydelse.

text: 1. Unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig på en annan medlemsstats territorium i högst tre månader utan några andra villkor eller formaliteter än kravet på att inneha ett giltigt identitetskort eller pass.

text: 2. Bestämmelserna i punkt 1 skall också tillämpas på familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat, som följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren och som innehar ett giltigt pass.

text: I artikel 7 i det nämnda direktivet, som har rubriken ”Uppehållsrätt för längre tid än tre månader”, anges följande i punkterna 1 och 2:

text: 1. Varje unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen

text: a) är anställd eller egenföretagare i den mottagande medlemsstaten, eller

text: b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller

text: c) är inskriven vid en privat eller statlig institution, som är erkänd eller finansierad av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess lagstiftning eller administrativa praxis, med huvudsyftet att bedriva studier eller genomgå en yrkesutbildning

text: – samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten samt avger en försäkran till den behöriga nationella myndigheten, i form av en förklaring eller på något annat valfritt likvärdigt sätt, om att han har tillräckliga tillgångar för att kunna försörja sig själv och familjen, så att de inte blir en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under deras vistelseperiod, eller…

text: 2. Uppehållsrätten enligt punkt 1 skall även omfatta familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat när de följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren i den mottagande medlemsstaten, förutsatt att unionsmedborgaren uppfyller villkoren i punkt 1 a, 1 b eller 1 c.

text: Utlänningslagen (2005:716)

text: Av

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: framgår följande.

text: Med familjemedlem till EES-medborgare avses i denna lag en utlänning som följer med eller i Sverige ansluter sig till en EES-medborgare och som är 1. make eller sambo till EES-medborgaren , 2. släkting i rakt nedstigande led till EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo, om släktingen är beroende av någon av dem för sin försörjning eller är under 21år, 3. släkting i rakt uppstigande led till EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo, om släktingen är beroende av någon av dem för sin försörjning, eller 4. annan familjemedlem, om familjemedlemmen i det land som han eller hon har kommit från är beroende av EES-medborgaren för sin försörjning eller ingår i EESmedborgarens hushåll eller om det av allvarliga hälsoskäl absolut krävs att EESmedborgaren personligen tar hand om familjemedlemmen.

text: Med familjemedlem till EES-medborgare avses i denna lag även en utlänning med sådan familjeanknytning som anges i första stycket till en svensk medborgare som återvänder till Sverige efter att ha utnyttjat sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet och som utlänningen har följt med eller anslutit sig till när den svenska medborgaren utnyttjat sin rätt till fri rörlighet.

text: I

text: 3 a kap. 3 § utlänningslagen

text: anges följande.

text: En EES-medborgare har uppehållsrätt om han eller hon 1. är arbetstagare eller egen företagare i Sverige, 2. har kommit till Sverige för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning, 3. är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i Sverige och enligt en försäkran om detta har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige, eller 4. har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige. Lag (2006:219).

text: Av

text: 3 a kap. 4 § utlänningslagen

text: följer att en sådan familjemedlem till en EESmedborgare som avses i 2 § första stycket har uppehållsrätt om EES-medborgaren har uppehållsrätt enligt 3 §.Vidare har en sådan familjemedlem till en EESmedborgare som avses i 2 § andra stycket uppehållsrätt.

text: Enligt

text: 3 a kap. 5 § utlänningslagen

text: finns uppehållsrätten så länge villkoren är uppfyllda.

text: Migrationsverket ska utfärda uppehållskort till en EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare, om han eller hon har ansökt om sådant kort och har uppehållsrätt (

text: 3 a kap. 12 a § 2 utlänningslagen

text: I

text: 3 a kap. 5 b § utlänningslagen

text: anges följande.

text: En EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare behåller sin uppehållsrätt om den person från vilken han eller hon härlett sin uppehållsrätt avlider, under förutsättning att familjemedlemmen då har vistats i Sverige som familjemedlem under minst ett år och 1. är arbetstagare eller egen företagare i Sverige, 2. har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige, eller 3. är medlem i en familj som redan är bildad i Sverige av en person som uppfyller villkoren i 1 eller 2.

text: 3 a kap. 5 c § utlänningslagen

text: har följande lydelse.

text: En EES-medborgares familjemedlem som är släkting i rakt nedstigande första led till EES-medborgaren och som är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i Sverige behåller sin uppehållsrätt om den förälder från vilken han eller hon härlett sin uppehållsrätt avlider eller reser ut ur Sverige. Detsamma gäller en person som har vårdnaden om familjemedlemmen. Uppehållsrätten kvarstår till dess att familjemedlemmen har avslutat studierna.

text: 3 a kap. 5 d § utlänningslagen

text: har följande lydelse.

text: En EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare behåller sin uppehållsrätt om anknytningen till den person från vilken han eller hon härlett sin uppehållsrätt upphör genom äktenskapsskillnad, ogiltigförklaring av äktenskapet eller upphörande av samboförhållandet, under förutsättning att han eller hon uppfyller vad som föreskrivs i 5 b § 1, 2 eller 3 och 1. äktenskapet eller samboförhållandet har varat i minst tre år, varav minst ett år i Sverige, när förfarandet för äktenskapsskillnad eller ogiltigförklaring av äktenskapet eller upplösning av samboförhållandet inleds, 2. vårdnaden av EES-medborgarens barn har överlåtits på familjemedlemmen, 3. det är befogat med hänsyn till särskilt svåra omständigheter i förhållandet, eller 4. familjemedlemmen genom överenskommelse mellan föräldrarna eller genom domstolsbeslut har rätt till umgänge med ett barn och denna umgängesrätt måste utövas i Sverige.

text: Utlänningsförordningen (2006:97)

text: I

text: 4 kap. 17 § utlänningsförordningen

text: föreskrivs följande.

text: En ansökan om uppehållstillstånd ska kunna bifallas om ansökan görs av en EES-medborgare, en medborgare i Schweiz eller en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat, även om han eller hon befinner sig i Sverige eller om ansökan prövas när han eller hon befinner sig i Sverige.

text: Detsamma gäller för en ansökan som görs av en sådan familjemedlem till en EES-medborgare som avses i

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: eller av en utlänning som på ett sätt som avses i

text: 3 a kap. 2 § första stycket utlänningslagen

text: är familjemedlem till en schweizisk medborgare eller en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat.


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Denna rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-15 2.0 Friskrivningsklausul RA/085/2026

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: Direktiv

text: av den 13 december 2011 om normer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet (omarbetning). Observera att EU-domstolen i detta mål uttalar sig utifrån de EU-direktiv som var gällande vid tidpunkten för prövningen. Som en del av EU:s så kallade migrations- och asylpakt kommer skyddsdirektivet den 1 juli 2026 att ersättas av skyddsgrundsförordningen (2024/1347) och asylprocedurdirektivet, som bl.a. reglerar prövningen av efterföljande ansökningar, den 12 juni 2026 att ersättas av asylprocedurförordningen (2024/1348).

text: Direktiv 2013/32 av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (omarbetning)

text: Se p. 101 i EU-domstolens dom den 25 juli 2018 i

text: Vad gäller frågan om huruvida enbart registrering hos UNRWA är tillräcklig för att den sökande ska anses falla inom personkretsen för

text: artikel 12.1

text: .a första ledet i asylprocedurdirektivet har EU-domstolen den 17 juni 2010 i

text: mål C-31/09

text: , Bolbol, uttalat att en person, vid tillämpningen av

text: artikel 12.1 a i direktivet

text: ska anses åtnjuta skydd eller bistånd från UNRWA när personen i fråga faktiskt erhåller skyddet eller biståndet. Domstolen uttalade vidare att undantagsregeln i

text: artikel 12.1

text: .a första ledet ska tolkas restriktivt och att den således inte också kan omfatta personer som endast har eller har haft rätt till beskydd eller bistånd från UNRWA. En registrering vid UNRWA utgör tillräcklig bevisning för att en person faktiskt erhåller sådan hjälp, men personer som erhåller hjälp från UNRWA, utan att ha varit registrerade, ska kunna bevisa detta även på andra sätt. (punkterna 51–53 i domen) 5 EU-domstolens dom den 19 december 2012 i

text: mål C-364/11

text: , p. 52. Jämför dock p. 82.1 (domslutet) i samma avgörande, där EU-domstolen i stället för ”strax innan” använder begreppet ”dessförinnan”. I den engelska språkversionen, med en delvis annan meningsuppbyggnad, används i p.82.1 endast uttrycket ”who, after having had effective recourse to that protection or assistance, ceases to enjoy it”.

text: Se RS 029/2021 och EUAA Practical Guide on Nationality, särskilt avsnitt 3.3. Ett sådant synsätt är också förenligt med syftet bakom det andra ledet i

text: artikel 12.1

text: .a i skyddsgrundsdirektivet, det vill säga att bland annat säkerställa ett fortlöpande skydd för palestinska flyktingar genom att ge dem ett effektivt skydd eller bistånd fram till dess att deras ställning har fastställts slutgiltigt, se

text: , p. 70 och

text: , p. 60 och 62. Jämför dock EU-domstolens avgörande den 31 januari 2021 i

text: mål C-507/19

text: där domstolen uttalar att vid prövningen huruvida skydd eller bistånd från UNRWA har upphört ska samtliga sektorer inom organisationens insatsområde som en statslös person av palestinskt ursprung – som lämnat detta område – har en konkret möjlighet att få tillträde till och som vederbörande kan uppehålla sig i säkerhet inom beaktas (p. 82.1) Det kan alltså i vissa fall bli aktuellt att pröva frågan om skyddet och biståndet har upphört även mot andra UNRWA-sektorer än den där sökanden haft sin vanliga hemvist.

text: Jfr. EU-domstolens dom den 3 mars 2022 i

text: mål C-349/20

text: , p. 85.1. 8 Jfr.

text: mål C-349/20

text: , p. 56-57. Jfr.

text: mål C-349/20

text: , p. 54 och 55.

text: Det krävs att den sökande rent faktiskt har åtnjutit skydd eller bistånd från URNWA, men att den sökande varit eller är registrerad hos organisationen är tillräcklig bevisning för detta. Se vidare ovan i not 4 angående EU-domstolens dom i

text: mål C-31/09

text: , Bolbol.

text: Jfr.

text: mål C-349/20

text: , p. 56-57.

nyckelord:
Palestinier
Praxis
Genèvekonventionen
UNRWA
Nya omständigheter
Skyddsgrundsdirektivet

title: EU-domstolens avgörande i mål C-563/22

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Syfte och bakgrund

text: 1.1 Syfte

text: Syftet med denna kommentar är att förtydliga hur EU-domstolens avgörande i

text: mål C-563/22

text: bör tolkas och ge stöd i handläggningen av ärenden som rör personer som har åtnjutit skydd eller bistånd från FN:s hjälporganisation för Palestinaflyktingar, UNRWA.

text: I de följande avsnitten redovisas domstolens svar på de olika tolkningsfrågorna och hur rättsavdelningen anser att dessa uttalanden ska tolkas samt hur uttalandena i

text: förhåller sig till övrig EU-domstolspraxis och nationell praxis i dessa frågor. Därefter följer ett avsnitt om vad domen innebär för Migrationsverkets prövning av ärenden rörande personer med palestinskt ursprung och särskilt vad gäller prövningen av efterföljande ansökningar, motsvarande ärenden om verkställighetshinder enligt

text: 12 kap. 19 § utlänningslagen (2005:716)

text: , där dessa frågor aktualiseras.

text: 1.2 EU-domstolens avgörande i

text: mål C-563/22

text: I EU-domstolens dom den 13 juni 2024 i

text: mål C-563/22

text: gör domstolen flera viktiga uttalanden i frågor som rör prövningen av ärenden där artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet, direktiv 2011/95 (hädanefter skyddsgrundsdirektivet eller direktivet) aktualiseras. Bestämmelsen reglerar prövningen av - i det första ledet - om den sökande åtnjuter skydd eller bistånd från FN:s hjälporganisation för Palestinaflyktingar, UNRWA, och - i det andra ledet - om detta skydd eller bistånd har upphört, vilket i så fall får till följd att den sökande ska anses vara flykting.

text: Omständigheterna i det aktuella målet var sådana att de sökande, SN och hennes minderåriga dotter LN, båda palestinier, lämnade Gaza i juli 2018 och sökte asyl i Bulgarien i mars 2019. Däremellan hade de vistats i Egypten i 45 dagar och i Turkiet i 7 månader.

text: I samband med sin första asylansökan åberopade de säkerhetsläget och de humanitära förhållandena i Gaza. De angav då inte att de varit registrerade hos UNRWA i Gaza.

text: Efter att deras asylansökan avslagits och beslutet fått laga kraft gav de sökande in en efterföljande ansökan. De gav då in ett intyg från UNHCR där det framgick att de var registrerade hos UNRWA. De sökande åberopade därmed att de omfattades av artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet, att skyddet och biståndet från UNRWA hade upphört avseende dem och att de därför skulle beviljas flyktingstatus.

text: 2 Frågeställningar i målet

text: Den första tolkningsfrågan i målet rör hur prövningen av en efterföljande ansökan ska göras, när omständigheter rörande registrering hos UNRWA och mottaget skydd och bistånd från den organisationen görs gällande först i samband med en sådan ansökan.

text: Den andra tolkningsfrågan rör under vilka förhållanden skyddet eller biståndet från UNRWA ska anses ha upphört, och specifikt om det krävs att den sökande visar att hon eller han på grund av sina personliga omständigheter särskilt omfattas av den allmänna situationen i den aktuella UNRWA-sektorn. Domstolen uttalar sig också i den andra tolkningsfrågan om utifrån vilken tidpunkt som förhållandena ska bedömas vid prövningen av om skyddet eller biståndet från UNRWA har upphört.

text: Domstolen gör vidare i den andra tolkningsfrågan ett uttalande rörande den sökandes vanliga vistelseort som kan få betydelse för vilka som ska anses åtnjuta skydd och bistånd från UNRWA på ett sådant sätt att de omfattas av artikel 1 D i Genèvekonventionen, och som därmed faller inom personkretsen för första ledet i artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet.

text: 2.1 Hur ska bedömningen i frågan om nya omständigheter göras när artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet aktualiseras först vid en efterföljande ansökan?

text: Varken den hänskjutande domstolen eller EU-domstolen berör specifikt frågan om giltig ursäkt (såsom den uttrycks i artikel 40.4 i asylprocedurdirektivet ) i den aktuella domen.

text: Detta trots att sökandena redan under den första ansökan måste ha känt till att de var registrerade hos UNRWA medan de bodde i Gaza, men inte förde fram detta förrän vid den efterföljande ansökan. Den hänskjutande domstolen ansåg att det fanns förutsättningar att ta upp den efterföljande ansökan till prövning i sak, men avslog den.

text: EU-domstolen uttalar i avgörandet tydligt att den myndighet som prövar huruvida en efterföljande ansökan är välgrundad inte kan begränsa sig till att endast bedöma de nya fakta eller uppgifter som har åberopats till stöd för att denna ansökan ska tas upp till prövning, utan att den ska beakta samtliga fakta som sökanden har åberopat till stöd för den efterföljande ansökan, i enlighet med artikel 4.1 i skyddsgrundsdirektivet. De nya uppgifter eller fakta som framförs får alltså prövas i det sammanhang som de framträder, även om det sammanhanget inte har ändrats sedan den tidigare ansökan slutgiltigt avslogs. Domstolen framhåller att en sådan tolkning är än mer relevant just i fall som rör artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet, eftersom nya omständigheter som anförs i den frågan kan innebära att en ny rättsregel ska tillämpas än den som tillämpats i den tidigare ansökan (se p. 56 i domen).

text: Domstolens resonemang i denna del kan tolkas som att särdragen i artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet, som utgör ett undantag från de grundläggande reglerna om rätt till skyddsstatus, innebär att den omständigheten att en sökande i grundprövningen inte uppgett att hon eller han är registrerad hos eller har mottagit skydd eller bistånd från UNRWA inte i sig ska medföra att en efterföljande ansökan där sådana omständigheter åberopas kan anses som ogrundad. I detta sammanhang kan även nämnas EU-domstolens dom i

text: mål C-585/16

text: , där domstolen uttalar att artikel 12.1 a andra meningen i direktiv 2011/95 har direkt effekt och att bestämmelsen får tillämpas även om den sökande inte uttryckligen har hänvisat till den.

text: 2.2 Vilka omfattas av artikel 1 D i Genèvekonventionen? (personkretsen)

text: Domstolen uttalar i avgörandet att de personer som, i likhet med de klagande i målet, är registrerade vid UNRWA har rätt till skydd och bistånd från den organisationen, och att dessa personer i princip inte kan anses vara flyktingar inom EU, eftersom de omfattas av undantaget i första ledet i artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet. Detta under förutsättning att skyddet eller biståndet inte har upphört enligt andra ledet i samma bestämmelse (se p. 62–63 i domen). I bedömningen enligt andra ledet uttalar domstolen att skyddet eller biståndet bland annat ska anses ha upphört när UNRWA, av något skäl, inte längre kan garantera någon statslös person av palestinskt ursprung, som befinner sig i den sektor inom denna organisations verksamhetsområde där sökanden hade sin vanliga vistelseort, värdiga levnadsvillkor eller en lägsta säkerhetsnivå (se p. 87 i domen).

text: Domstolen berör i domen inte det faktum att de klagande, efter att de lämnat Gaza, vistats en tid i Egypten och Turkiet, innan de sökt asyl. EU-domstolen har i det tidigare avgörandet El Kott uttalat att första ledet i artikel 12.1 a i direktivet omfattar inte endast de personer som för närvarande åtnjuter bistånd från UNRWA, utan också personer som, i likhet med klagandena i El Kott, konkret begagnade sig av sådant bistånd strax innan de lämnade in en asylansökan i en medlemsstat, under förutsättning att skyddet eller biståndet inte har upphört. EU-domstolens mål El Kott rörde dock inte personer som vistats någon längre tid i andra länder efter att de lämnat den aktuella UNRWAsektorn och innan de sökte asyl. I stället var frågan i det målet om de sökande – som hade åtnjutit skydd och bistånd från UNRWA men utan att ha varit registrerade hos den organisationen – ändå kunde omfattas av första ledet i artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet.

text: Uttalandet i El Kott har legat till grund för Migrationsöverdomstolens bedömning i

text: MIG 2018:3

text: , där domstolen uttalar att en statslös person, för att kunna anses åtnjuta skydd eller bistånd från UNRWA, ska ha begagnat sig av detta skydd strax innan ankomsten till Sverige.

text: I

text: MIG 2018:3

text: var det fråga om en sökande som var registrerad hos UNRWA men som hade vistats med uppehållstillstånd i Algeriet i ungefär ett och ett halvt år efter det att han lämnat den aktuella UNRWA-sektorn och fram till att han tagit sig till Sverige för att söka asyl. Migrationsöverdomstolen bedömde i det målet att klagandens vanliga vistelseort var Algeriet, och inte den UNRWA-sektor där han tidigare mottagit skydd och bistånd från UNRWA. Migrationsöverdomstolen ansåg i detta fall att klaganden inte konkret hade begagnat sig av skyddet och biståndet från UNRWA strax innan han lämnade in sin asylansökan i Sverige. Han omfattades därför inte av artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet.

text: EU-domstolens uttalande i den andra tolkningsfrågan i

text: får tolkas som att prövningen av om skyddet eller biståndet har upphört ska göras gentemot den UNRWA-sektor där sökanden haft sin vanliga vistelseort. En sådan bedömning ligger i linje med Migrationsverkets interna styrning och EUAA:s guidelines. Detta synsätt är också förenligt med Migrationsöverdomstolens bedömning i

text: MIG 2018:3

text: , även om EU-domstolens dom indikerar att prövningen av vanlig vistelseort ska göras redan inom ramen för, och utgöra utgångspunkten för, prövningen enligt artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet. Prövningen av vanlig vistelseort behöver – förutom hur lång tid den sökande har vistats utanför den aktuella UNRWA-sektorn innan den sökte asyl, dvs. om den sökande mottagit skydd eller bistånd ”strax innan” den gett in asylansökan – då också ta hänsyn till om karaktären av den sökandes vistelse i det andra landet är sådan att den påverkar vad som bedöms vara den sökandes vanliga vistelseort. Ytterligare vägledning kring hur prövningen av vanlig vistelseort ska göras finns i

text: MIG 2018:3

text: och i Migrationsverkets rättsliga ställningstagande RS/026/2021.

text: Sammanfattningsvis innebär EU-domstolens avgörande i denna del att det inom ramen för prövningen av artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet behöver göras en prövning av den sökandes vanliga vistelseort. Om den sökande har mottagit skydd och bistånd från UNRWA inom det område som bedöms vara sökandes vanliga vistelseort, omfattas den sökande av första ledet i artikel 12.1 a i direktivet. Prövningen övergår sedan till andra ledet i bestämmelsen i frågan om skyddet eller biståndet har upphört. (se p. 2.3 och 2.4 nedan).

text: 2.3 Under vilka förhållanden kan skyddet eller biståndet från UNRWA anses ha upphört?

text: EU-domstolen uttalar i

text: att UNRWA:s skydd eller bistånd till en statslös person av palestinskt ursprung som ansöker om internationellt skydd ska anses ha upphört när, för det första, denna organisation av något skäl är oförmögen att garantera den statslösa personen värdiga levnadsvillkor. Den allmänna situationen i området kan utgöra ett sådant skäl som avses här. Den sökande är inte skyldig att visa att han eller hon särskilt omfattas av den allmänna situationen på grund av omständigheter som är hänförliga till hans eller hennes personliga situation. Domstolen uttalar för det andra att skyddet eller biståndet från UNRWA ska anses ha upphört om säkerheten för den berörda statslösa personen av palestinskt ursprung allvarligt hotas vid ett återvändande till området. Administrativa myndigheter och domstolar är skyldiga att göra en individuell bedömning av varje ansökan om internationellt skydd som grundas på artikel 12.1 a andra ledet i skyddsgrundsdirektivet.

text: EU-domstolen uttalar vidare att en sådan situation där biståndet eller skyddet från UNRWA ska anses ha upphört bland annat är fallet om denna organisation inte längre kan garantera någon statslös person av palestinskt ursprung inom dess verksamhetsområde, där sökanden hade sin vanliga vistelseort, värdiga levnadsvillkor eller en lägsta säkerhetsnivå. Domstolen gör i denna del en koppling till

text: artikel 4 i EU:s rättighetsstadga

text: och uttalar att detta bland annat kan vara fallet om varje statslös person av palestinskt ursprung, oberoende av sin egen vilja och personliga val, befann sig i en situation av extremt materiellt armod i den aktuella UNRWA-sektorn, som innebär att personen saknar möjlighet att tillgodose sina mest grundläggande behov, såsom bland annat att äta, tvätta sig och ha tak över huvudet, och som skadar deras fysiska eller mentala hälsa eller utsätter dem för en förnedring som är oförenlig med mänsklig värdighet, i den mening som avses i

text: artikel 4 i stadgan

text: . (se p. 87 i domen)

text: Domstolens bedömning i denna del innebär alltså att den allmänna situationen i en UNRWA-sektor under vissa förhållanden kan vara sådan att skyddet eller biståndet ska anses ha upphört avseende samtliga personer av palestinskt ursprung som haft sin vanliga vistelseort i den aktuella sektorn.

text: 2.4 Utifrån vilken tidpunkt ska förhållandena bedömas i frågan om skyddet har upphört?

text: I

text: hade den hänskjutande domstolen även ställt frågan vid vilken tidpunkt det ska bedömas huruvida skyddet eller biståndet från UNRWA ska anses ha upphört.

text: EU-domstolen uttalade i den delen att frågan huruvida skyddet eller biståndet från UNRWA ska anses ha upphört ska bedömas vid den tidpunkt då den statslösa personen lämnade den sektor inom UNRWA:s verksamhetsområde där vederbörande hade sin vanliga vistelseort, den tidpunkt då de behöriga myndigheterna prövar hans eller hennes ansökan om internationellt skydd eller den tidpunkt då den behöriga domstolen prövar ett överklagande av ett beslut om avslag på denna ansökan (se p. 90.2 i domen).

text: EU-domstolens uttalande i denna del innebär att frågan om skyddet eller biståndet har upphört inte bara ska bedömas utifrån förhållandena som de var när den statslösa personen lämnade den aktuella UNRWA-sektorn, utan även utifrån förhållandena vid tidpunkten för prövningen hos Migrationsverket eller hos domstolen. I detta sammanhang understryker EU-domstolen även medlemsstaternas skyldighet att erhålla aktuell och exakt information från olika källor om den allmänna situationen i det land eller område där den sökande haft sin vanliga vistelseort (se punkt 77 i domen).

text: EU-domstolens uttalande i denna fråga ligger i linje med domstolens tidigare praxis och innebär att en person som lämnat UNRWA-området när skyddet eller biståndet har upphört, ändå inte ska beviljas flyktingstatus med stöd av andra ledet i artikel 12.1 a i direktivet om förhållandena därefter har förbättrats så tydligt att det vid tidpunkten för prövningen är möjligt för den sökande att återvända. EU-domstolen har även i tidigare avgöranden uttalat att behovet av att i bedömningen även beakta de förhållanden som råder vid tidpunkten för prövningen ligger i linje med den allmänna systematiken i skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet.

text: 3 Vad innebär domen för Migrationsverkets prövning av ärenden rörande personer med palestinskt ursprung?

text: EU-domstolens avgörande i

text: mål C-563/22

text: får flera viktiga konsekvenser för handläggningen av asylärenden som rör personer med palestinskt ursprung. För det första klargörs att en efterföljande ansökan inte kan avfärdas enbart därför att den sökande tidigare underlåtit att nämna sin registrering hos UNRWA.

text: Omständigheter rörande registrering och/eller mottaget skydd eller bistånd från UNRWA rör inte enbart frågan om utlänningens individuella behov av skydd, utan har bäring på vilka rättsregler som över huvud taget ska vara tillämpliga för prövningen av utlänningens rätt till internationellt skydd. Dessa undantagsregler i artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet kan även tillämpas utan att den sökande uttryckligen åberopar dem. Den något generösare syn som EU-domstolen ger uttryck för i

text: vad gäller frågan om nya omständigheter vid prövningen av efterföljande ansökningar där artikel 12.1 a i direktivet aktualiseras, korresponderar därmed med ett särskilt ansvar för den prövande myndigheten att, inom ramen för hanteringen av ärenden om internationellt skydd som rör palestinier, inkludera en bedömning utifrån artikel 12.1 a i skyddsgrundsdirektivet och vid behov utreda sådana omständigheter. Migrationsverket bör därför anta en förhållandevis generös inställning vad gäller frågan om nya omständigheter och giltig ursäkt i fall där omständigheter rörande registrering och/eller mottaget skydd eller bistånd från UNRWA förs fram först vi den ansökan om verkställighetshinder enligt

text: 12 kap. 19 § utlänningslagen

text: . Resonemanget ovan gäller både vid den första ansökan, och eventuella ytterligare ansökningar, om verkställighetshinder, och är vägledande även för grundprövningen och vid överklagande.

text: Vidare slås i

text: fast att personer som är registrerade hos UNRWA som utgångspunkt omfattas av artikel 12.1 a första ledet i direktivet och därför inte kan erkännas som flyktingar inom EU, så länge UNRWA:s skydd eller bistånd består. Bedömningen av om skyddet består ska göras utifrån förhållandena på den plats inom UNRWA:s verksamhetsområde där sökanden haft sin vanliga vistelseort. Att den sökande därutöver vistats i andra länder innebär inte nödvändigtvis att anknytningen till en sådan vistelseort upphör, utan ska bedömas utifrån den sedvanliga prövningen av vad som utgör den sökandes vanliga vistelseort.

text: När det gäller frågan om UNRWA:s skydd eller bistånd har upphört betonar domstolen att det inte krävs att den enskilde visar särskild personlig utsatthet. Skyddet kan anses ha upphört om UNRWA inte kan garantera någon person av palestinskt ursprung i den aktuella sektorn värdiga levnadsvillkor eller en grundläggande säkerhetsnivå. Den allmänna situationen i sektorn kan därmed medföra att samtliga personer från området omfattas av det andra ledet och därigenom ska betraktas som flyktingar.

text: Slutligen uttalar EU-domstolen att prövningen av om skyddet eller biståndet har upphört måste göras både utifrån förhållandena vid tidpunkten då den sökande lämnade den aktuella UNRWA-sektorn, vid prövningen hos migrationsmyndigheten och vid en eventuell domstolsprövning.

text: En person som lämnat UNRWA-sektorn när skyddet eller biståndet har upphört, ska ändå inte beviljas flyktingstatus med stöd av andra ledet i artikel 12.1 a i direktivet om förhållandena därefter har förbättrats så tydligt att det vid tidpunkten för prövningen är möjligt för den sökande att återvända. Myndigheten måste därför också alltid inhämta aktuell och tillförlitlig landinformation.

text: Sammanfattningsvis innebär avgörandet att prövningen i dessa ärenden måste göras i flera led; först fastställs den sökandes vanliga vistelseort, därefter bedöms om sökanden på den orten har mottagit UNRWA:s skydd eller bistånd, och slutligen bedöms om detta skydd har upphört. Om skyddet har upphört följer – förutsatt att personen inte är utesluten från att anses som flykting eller att det finns skäl att vägra sådan status – en automatisk rätt till flyktingstatus.


text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

nyckelord:
Praxis
Migrationsöverdomstolen
Varaktigt bosatta

title: Migrationsöverdomstolens avgörande i MIG 2026:5

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Innehållsförteckning 1 Syfte

text: Denna rättsliga kommentar förklarar hur Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2026:5

text: bör tolkas och hanteras samt ger stöd i handläggningen av ärenden om ställning som varaktigt bosatt i Sverige.

text: 2 Migrationsöverdomstolens avgörande i

text: MIG 2026:5

text: Den 27 mars 2026 meddelade Migrationsöverdomstolen dom i mål

text: MIG 2026:5

text: med följande sammanfattning.

text: En utlänning, som vid tiden för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förlängning av sitt uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan EU-stat, ska kunna anses lagligen bosatt i Sverige även om det tidigare uppehållstillståndet har löpt ut.

text: Målet gällde en person som har haft tidsbegränsat uppehållstillstånd i Sverige som person med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Frågan i målet gäller om utlänningen, vid en ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige efter att tiden för uppehållstillståndet har löpt ut, kan anses vara lagligen bosatt här.

text: Av Migrationsöverdomstolens avgörande kan bland annat följande utläsas.

text: Bestämmelsen om rätten för en utlänning att beviljas ställning som varaktigt bosatt i Sverige har sin grund i art. 4.1 i direktivet om varaktigt bosatta (direktiv

text: om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning, i dess lydelse enligt direktiv

text: ). Direktivet genomfördes i svensk rätt genom att ett nytt kapitel, 5 a kap., infördes i

text: utlänningslagen

text: . Bestämmelsen i

text: 5 a kap. 1 § första stycket utlänningslagen

text: fick sin nuvarande lydelse 2019 då begreppet ”lagligen bosatt” infördes i lagtexten. I förarbetena till den ändringen uttalades följande angående kravet på laglig och oavbruten vistelse (

text: prop. 2018/19:119 s. 17

text: och

text: ). Formuleringen av bestämmelsen kommer att motsvara uttrycket ”lagligen bosatt” som används i bland annat art. 4.1 i direktivet. För att en utlänning ska kunna betraktas som lagligen bosatt i Sverige bör han eller hon vistas i Sverige med uppehållstillstånd eller uppehållsrätt eller vara uttryckligen undantagen från kravet på uppehållstillstånd. Även om en utlänning får vistas i Sverige under prövningen

text: av en ansökan om uppehållstillstånd innebär inte det att han eller hon ska anses vara lagligen bosatt här.

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2024:4

text: uttalat att vid beräkning av vistelsetiden för att beviljas ställning som varaktigt bosatt enligt

text: ska inte beaktas tid mellan beviljade uppehållstillstånd då en utlänning befunnit sig i Sverige under det att en ansökan om uppehållstillstånd behandlas.

text: I detta mål är det fråga om en person som har beviljats ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat och som nyttjat rätten enligt art. 14 i direktivet om varaktigt bosatta att bosätta sig i en andra medlemsstat. MFKN har haft uppehållstånd i Sverige för sådan bosättning och hade vid tiden för underinstansernas prövning ansökt om förlängning av det tillståndet. Det är därför fråga om en annan rättslig situation än den som var föremål för prövning i Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2024:4

text: . I det målet hade utlänningens uppehållstillstånd beviljats på annan grund och det var fråga om tiden mellan perioderna med uppehållstillstånd skulle beaktas vid beräkning av vistelsetiden för att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Till skillnad från vad som var fallet i det målet ska frågan om MFKN ska anses lagligen bosatt i Sverige vid tiden för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt här bedömas med utgångspunkt i att han vid samma tid hade ansökt om förlängning av sitt uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat.

text: I direktivet om varaktigt bosatta finns bestämmelser om rätt att få förlänga ett uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat. Av art. 19.2 framgår att en utlänning som är varaktigt bosatt i en annan medlemsstat har rätt till ett förnybart uppehållstillstånd om vissa förutsättningar är uppfyllda. Det framgår också att detta uppehållstillstånd ska, efter ansökan om så erfordras, förnyas när det löper ut.

text: I art. 22.1 i direktivet är det uttömmande reglerat i vilka fall den andra medlemsstaten (Sverige i detta fall) får vägra att förnya ett uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat. Som framgår av redovisningen ovan är en sådan grund att tredjelandsmedborgaren inte lagligen är bosatt i den andra medlemsstaten, det vill säga inte lagligen bosatt här.

text: Bestämmelsen i

text: , om att en sökande ska ha vistats i Sverige utan avbrott de senaste fem åren med uppehållstillstånd eller på annan grund som lagligen bosatt för att beviljas ställning som varaktigt bosatt i landet, har som sagt sin grund i direktivet om varaktigt bosatta (art. 4.1). En tolkning av bestämmelsen ska därför göras mot bakgrund av direktivets ordalydelse och syfte (

text: MIG 2021:16

text: och EU-domstolens dom den 10 april 1984 i målet von Colson,

text: , EU:C:1984:153).

text: Begreppet ”lagligen bosatta” förekommer på flera ställen i direktivet. EUdomstolen har i ett antal avgöranden uttalat sig om begreppets innehåll i det sammanhang som begreppet förekommer i direktivet. När det gäller direktivets mål enligt art. 1 a att fastställa villkoren för en medlemsstats beviljande och återkallande av ställning som varaktigt bosatt för tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta på dess territorium, inklusive de rättigheter som är förbundna med denna ställning, har EU-domstolen i en dom den 18 oktober 2012 uttalat att inom ramen för detta mål fastställs dock inte vad som avses vare sig med begreppet ”lagligen bosatta” eller med de villkor eller rättigheter som är förbundna med vistelsen. Detta omfattas av medlemsstaternas behörighet (Mangat Singh,

text: , EU:C:2012:636, punkt 39).

text: När det gäller begreppet ”inte lagligen är bosatt” i art. 22.1 c har EU-domstolen i en dom den 14 mars 2024 uttalat att den nämnda artikeln – i den del den hänvisar till en situation där en tredjelandsmedborgare ”inte lagligen är bosatt” i den andra medlemsstaten som ett skäl som kan motivera att den medlemsstaten antar ett beslut om utvisning av tredjelandsmedborgaren från dess territorium – omfattar en situation där en tredjelandsmedborgare vistas i den andra medlemsstaten i strid med ett inreseförbud (EP,

text: , EU:C:2024:225, punkt 63). Som framgår av redovisningen ovan är den omständigheten att en utlänning inte är lagligen bosatt i den andra medlemsstaten också grund för att enligt art. 22.1 c vägra förnyelse av ett uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan EU-stat.

text: Det framgår av direktivet att det ska vara möjligt för den som har ställning som varaktigt bosatt i en medlemsstat att efter fem års laglig och oavbruten vistelse i en annan medlemsstat i stället få en sådan ställning i den andra medlemsstaten. En sådan vistelse anses vittna om personens förankring i den andra medlemsstaten (

text: skäl 6

text: i

text: direktivet

text: ). Vid tolkningen av kravet på laglig bosättning i

text: i ett fall som det nu aktuella, det vill säga då det rör en utlänning som vid tiden för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förlängning av sitt uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i annan EU-stat, ska detta syfte beaktas.

text: Det behöver också beaktas hur bestämmelserna om förnyelse av uppehållstillstånd av aktuellt slag har utformats i direktivet om varaktigt bosatta. En första iakttagelse är att det framgår av art. 15.1 att det är en utgångspunkt att den som är varaktigt bosatt i en annan EU-stat ska ansöka om uppehållstillstånd i en andra medlemsstat först efter inresa i det landet. Även vid förnyelse av ett sådant tillstånd bör det vara utgångspunkten (jfr 4 kap. 17 § utlänningsförordningen). Dessutom har det som framgått uttömmande reglerats i direktivet i vilka fall förnyelse av ett sådant tillstånd får vägras. En medlemsstat förfogar alltså inte själv över hur förutsättningar för uppehållstillstånd i denna situation ska komma till uttryck i nationell rätt.

text: Vad som nu sagts talar för att en utlänning som vid tiden för sin ansökan enligt

text: om ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förnyelse av sitt uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan EU-stat, ska kunna anses lagligen bosatt i Sverige även om det tidigare uppehållstillståndet har löpt ut. En motsatt tolkning i detta sammanhang av begreppet ”lagligen bosatt” kan inte anses förenlig med direktivets övergripande syfte att främja den fria rörligheten för tredjelandsmedborgare som är etablerade i en annan medlemsstat (se skäl

text: och

text: i

text: direktivet

text: ). En utlänning som har haft ett uppehållstillstånd som person med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat och som ansökt om förnyat tillstånd måste därför kunna anses vara lagligen bosatt i den andra medlemsstaten, även om det förnyade tillståndet ännu inte har beviljats.

text: MFKN har haft uppehållstillstånd i Sverige som varaktigt bosatt i en annan EUstat. Vid tidpunkten för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige hade han ansökt om förnyelse av det uppehållstillståndet, vilket han gjort innan det tidigare tillståndet löpte ut. Vid sådant förhållande och mot bakgrund av vad som sagts ovan saknar den omständigheten att hans tidigare uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan EU-stat hade löpt ut betydelse för frågan om han ska anses vara lagligen bosatt här. Enbart den omständigheten utgör alltså inte grund för att avslå hans ansökan som varaktigt bosatt i Sverige.

text: 3 Migrationsverkets tolkning

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2026:5

text: konstaterat att det i det aktuella målet är fråga om en annan rättslig situation än den som var föremål för prövning i Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2024:4

text: som också gällde hur beräkningen av vistelsetiden för att beviljas ställning som varaktigt bosatt ska göras. Detta innebär att det som Migrationsöverdomstolen uttalade i

text: MIG 2024:4

text: alltjämt gäller i andra ärendekategorier än den som är aktuell i

text: MIG 2026:5

text: Den definition av ”lagligen bosatt i Sverige” som Migrationsöverdomstolen kommer fram till i

text: MIG 2026:5

text: får i detta sammanhang, dvs beräkning av vistelsetiden för att beviljas ställning som varaktigt bosatt, anses gälla enbart utlänningar som vid tiden för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förlängning av sitt uppehållstillstånd som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Ansökan om förlängning ska vara inlämnad innan det tidigare tillståndet löpt ut. En utlänning i denna situation ska alltså kunna anses vara lagligen bosatt i Sverige även om det tidigare uppehållstillståndet har löpt ut. Migrationsöverdomstolen har inte uttalat sig om vad som gäller familjemedlemmar till dessa personer, men eftersom de omfattas av samma regelverk får det anses att även de utlänningar som vid tiden för sin ansökan om

text: ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förlängning av sitt uppehållstillstånd som familjemedlem till varaktigt bosatt i en annan EU-stat ska kunna anses lagligen bosatt i Sverige även om det tidigare uppehållstillståndet har löpt ut.

text: När det gäller andra ärendekategorier, exempelvis en utlänning som tidigare beviljats uppehållstillstånd som familjemedlem och som vid tiden för sin ansökan om ställning som varaktigt bosatt i Sverige också ansökte om förlängning av sitt uppehållstillstånd som familjemedlem, ska hanteras i enlighet med Migrationsöverdomstolens uttalanden i

text: MIG 2024:4

text: . Vid beräkning av vistelsetiden för att beviljas ställning som varaktigt bosatt ska, i en sådan situation, tid mellan beviljade uppehållstillstånd då en utlänning befunnit sig i Sverige under det att en ansökan om uppehållstillstånd behandlas inte beaktas. Detsamma gäller när det är fråga om ärenden där ansökan om fortsatt uppehållstillstånd avser annan grund, så kallat statusbyte, än den som uppehållstillstånd beviljats på tidigare.