identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 612166-05/111

title: Krävs 78 övernattningar för stadigvarande vistelse?

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser, med hänsyn till de skäl Regeringsrätten redovisat för sitt avgörande i

text: RÅ 1997 ref. 25

text: , att det inte krävs 78 övernattningar i Sverige under en sexmånadersperiod för att fråga ska vara om stadigvarande vistelse. Stadigvarande vistelse kan uppkomma även i fall med färre antal övernattningar under en sexmånadersperiod och ändå vara i överensstämmelse med det Regeringsrätten kom fram till i

text: RÅ 1997 ref. 25

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Dåvarande Skattemyndigheten i Stockholm uttalade i RättsNytt nr 5/1998 bl.a. följande i en kommentar till

text: RÅ 1997 ref 25

text: , även kallad Looman-domen.

text: "Utgången i kammarrätten, liksom minoritetens uppfattning i Regeringsrätten, kan enligt skattemyndighetens mening förklaras av att man där utgått från att Looman i genomsnitt övernattat endast två till tre gånger per vecka i Sverige. En så sporadisk vistelse har inte ansetts stadigvarande. Såväl länsrätten som Regeringsrättens majoritet har däremot utgått från att Looman i snitt haft tre övernattningar i Sverige per vecka. Denna något högre övernattningsfrekvens har ansetts tillräckligt för att vistelsen skall anses stadigvarande. En vistelse med i genomsnitt tre övernattningar per vecka konstituerar således bosättning här i riket.

text: Mot denna bakgrund finner skattemyndigheten att en vistelse i Sverige som pågår under sex månader eller mer, räknat från första till sista övernattningen, och som innefattar i genomsnitt minst tre övernattningar per vecka, dvs. 78 övernattningar per sexmånadersperiod, bör anses stadigvarande - om det inte i denna vistelse finns avbrott av betydande längd. Det är en nödvändig förutsättning att vistelsen här i landet pågår i minst ett halvt år. En vistelse som inte pågår i sex månader kan aldrig anses stadigvarande, även om antalet övernattningar uppgår till 78 eller fler. Hur övernattningarna fördelas under sexmånadersperioden är däremot av underordnad betydelse. Vistelsen skall i princip vara sammanhängande, men det finns inte något krav på övernattning i Sverige varje vecka eller ens varje månad under den aktuella tiden. I den sammanhängande vistelsen i Sverige skall ju inräknas tillfälliga avbrott för vistelse i utlandet."

text: Fråga har nu bl.a. mot denna bakgrund ställts om

text: RÅ 1997 ref. 25

text: ska tolkas så att det krävs 78 övernattningar under en sexmånadersperiod för att fråga ska vara om stadigvarande vistelse.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Den som vistas stadigvarande i Sverige är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap. 3 § punkt 2

text: inkomstskattelagen

text: ), IL.

text: RÅ 1997 ref. 25

text: avsåg en person som en normal arbetsvecka kom till Sverige på måndag morgon, återvände till hemlandet på fredag eftermiddag och däremellan avbröt Sverigevistelsen för besök en till två dagar i Danmark eller Norge med en övernattning. Alla längre ledigheter och semestrar har han tillbringat i sitt hem i Nederländerna. Beskrivna förhållanden gällde under perioden januari 1994 - april 1995.

text: Regeringsrätten uttalade i domen att "full klarhet råder inte om i vilken utsträckning" personens befattning som verkställande direktör hos ett svenskt bolag föranlett vistelse i Sverige. Regeringsrätten utgick sedan från hur den skattskyldige vistades i hemlandet Nederländerna, Sverige, Danmark och Norge under en "normal arbetsvecka". Rättsfallet visar att en regelmässig vistelse med tre övernattningar per vecka i Sverige innebär att personen uppfyller rekvisitet stadigvarande vistelse.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Skatteverket redovisade i skrivelse, daterad den 14 februari 2005 med diarienummer 130 92654-05/111, vad verket anser vara ett "tillfälligt avbrott" i en stadigvarande vistelse. I den skrivelsen konstaterar Skatteverket att det är svårt att tillämpa

text: RÅ 1997 ref. 25

text: på situationer där såväl vistelserna i Sverige som avbrotten för vistelse i utlandet är längre och mera sammanhängande än som var aktuellt i det nämnda rättsfallet. Skrivelsen från den 14 februari 2005 tar således sikte på att klargöra vilka riktlinjer Skatteverket anser ska gälla vid bedömningar av situationer där såväl vistelser i Sverige som i utlandet exempelvis uppgår till flera månader, jfr bl.a. skrivelsens inledande sammanfattning samt under "Skatteverkets bedömning".

text: När det gäller den specifika frågeställningen som kommit upp vill Skatteverket klargöra hur verket ser på resonemanget som innebär att 78 övernattningar under en sexmånadersperiod skulle krävas för att en stadigvarande vistelse enligt 3 kap. 3 § punkt 2 IL ska kunna vara aktuell.

text: Regeringsrätten angav, som framgår under avsnittet som behandlar gällande rätt, att det inte rådde full klarhet om personens vistelse i Sverige under de 16 månader han var anställd i Sverige. Regeringsrätten hade som utgångspunkt för sitt ställningstagande att personen under en normal arbetsvecka kom till Sverige på måndag morgon och återvände till Nederländerna på fredag eftermiddag. Eftersom en normal arbetsvecka, för personen rättsfallet gäller, såg ut på det sätt som beskrivs kan det ha funnits arbetsveckor där såväl vistelser och arbete har förlagts på ett sätt som avviker från beskrivningen av en normal arbetsvecka. Under veckor som avvikit från normala arbetsveckor kan ett färre antal dagar och nätter ha tillbringats i Sverige. Denna omständighet beaktat tillsammans med det faktum att längre ledigheter och semestrar tillbringats utomlands talar för att personen knappast kan ha tillbringat så många övernattningar som 78 stycken i Sverige under en sexmånadersperiod. Det torde istället vara så att antalet övernattningar under en sexmånadersperiod varit färre än 78 stycken. Regeringsrättens uttalande om att full klarhet inte råder om personens vistelser i Sverige talar inte heller emot en sådan slutsats. Regeringsrätten har likafullt bedömt att personens vistelse i Sverige varit stadigvarande. Skatteverket anser därför inte att Regeringsrätten i sin dom preciserat en gräns för vilket antal övernattningar i Sverige under en sexmånadersperiod som krävs för att en stadigvarande vistelse ska uppkomma.

text: Skatteverket anser således, med hänsyn till de skäl Regeringsrätten redovisat för sitt avgörande i

text: RÅ 1997 ref. 25

text: RÅ 1997 ref. 25


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 613360-06/111

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Kapitalbeskattning vid blankning

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Om en skattskyldig (utlånaren) lånar ut värdepapper för blankning och sedan under utlåningstiden både köper och säljer andra värdepapper av samma slag och sort, ska denne räkna med anskaffningsutgiften för de utlånade värdepapperna vid genomsnittsberäkningen för anskaffningsutgiften för de sålda värdepapperna.

type: stycke

text: Om en skattskyldig (blankaren) lånar värdepapper för blankning och efter försäljningen av dessa köper fler av samma slag och sort än som ska återlämnas, ska genomsnittsmetoden tillämpas då blankningsaffärens resultat ska beräknas.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Denna skrivelse avser beskattning av blankningar enligt kapitalreglerna hos fysiska eller juridiska personer.

text: Utlånaren

text: Fråga har uppkommit hur en genomsnittsberäkning för anskaffningsutgifterna ska göras när en person har lånat ut aktier för blankning och under utlåningstiden både köper och säljer andra värdepapper av samma slag och sort med annan anskaffningsutgift än de utlånade.

text: Ska anskaffningsutgiften för de utlånade värdepapperna räknas med vid försäljningen av de senare förvärvade värdepapperna eller inte.

text: Blankaren

text: Om någon lånar värdepapper för en blankningsaffär och sedan, efter försäljningen av de lånade värdepapperna men före återlämnandet, köper fler värdepapper av samma slag och sort än som ska återlämnas, uppkommer frågan hur vinstberäkningen för blankningsaffären ska göras. Ska man räkna med samtliga anskaffningsutgifter eller bara de som avser själva de återlämnade värdepapperna?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Utlånaren

text: Av

text: 44 kap. 9 §

text: IL framgår att som avyttring anses inte att delägarrätter eller fordringsrätter lånas ut för blankning.

text: Av denna bestämmelse följer:

text: - att den som lånar ut värdepapperna inte ska beskattas för detta,

text: - att någon kapitalvinstbeskattning av fodringen på värdepapper under blankningsaffärens löptid inte ska ske samt

text: - att de vid återlämnandet erhållna värdepapperna vid en senare försäljning ska anses anskaffade för det pris som en gång i tiden betalades för de utlånade värdepapperna.

text: Detta framgår av

text: prop. 1989/90:110 s. 449

text: ff., 710 och713f .

text: Det blir således en kontinuerlig vinstberäkning avseende värdeförändringarna från utlånarens ursprungliga köp fram till dess han säljer värdepapperna efter återlämnandet. Kapitalvinsten på innehavet av de ursprungligen köpta aktierna, på fordringen att återfå värdepapper under innehavstiden och på innehavet av de återlämnade värdepapperna slås ihop till en vinstberäkning.

text: Man ska således helt bortse ifrån utlåningen vid beskattningen av kapitalvinster. Synsättet överensstämmer med rättsläget då bokföringsmässiga grunder är tillämpliga, se Skatterättsnämndens förhandsbesked år 1991 som delvis refereras i

text: SvSkT 2006 s. 349 och som baserar sig på ett yttrande från BFN.

text: Lagreglerna i kapital kom till vid skattereformen 1990 i samband med att blankningar tilläts i Sverige. Bestämmelserna utformades som en reaktion på Regeringsrättens dom i

text: RÅ 1965 ref. 19

text: . Domstolen ansåg nämligen att utlåningen av värdepapper för blankning var en avyttring mot ersättning av en fordran på värdepapper. Avyttringen utlöste beskattning av den latenta vinsten på de utlånade värdepapperna hos utlånaren. Detta gjorde utlåning för blankning mindre attraktivt.

text: Med Regeringsrättens synsätt blev återlämnandet ett köp för utlånaren och han fick en ny anskaffningsutgift motsvarande värdet på värdepapperna vid återlämnandet.

text: Regeringsrättens domskäl innebar dessutom, enligt Skatteverkets uppfattning, att vinsten eller förlusten på fordringen att återfå värdepapper under utlåningstiden borde beaktas vid beskattningen.

text: Blankaren

text: Av

text: 44 kap. 29 §

text: IL framgår att kapitalvinst på grund av att en lånad delägarrätt avyttras (blankningsaffär) ska tas upp som intäkt det beskattningsår då en delägarrätt återställs till långivaren, dock senast året efter det beskattningsår då den lånade delägarrätten avyttrades. Om den skattskyldige vid avyttringen ägde delägarrätter av samma slag som den lånade, gäller dock vanliga regler.

text: Det innebär att man inte längre ska göra två vinstberäkningar, dels avseende vinsten från lånet till försäljningen, dels avseende vinsten från återköpet till återlämnandet, som i

text: RÅ 1965 ref. 19

text: . I stället utgörs vinsten i princip av försäljningspriset vid försäljningen av de lånade värdepapperna minus anskaffningsutgiften för de återlämnade, dvs. det som i realiteten är vinsten på blankningsaffären.

text: Genomsnittsberäkning

text: I

text: 48 kap. 7 §

text: IL föreskrivs att vid beräkningen av omkostnadsbeloppet för värdepapper ska det genomsnittliga omkostnadsbeloppet för samtliga delägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort som den avyttrade användas.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Utlånaren

text: Frågan är om en utlånare ska anses inneha värdepapper av det slag blankningsaffären avser under den tid de är utlånade och han i praktiken bara har en fordran att återfå samma antal samt slag och sort av värdepapper som han lånade ut eller om man ska anse att han inte äger dem under utlåningstiden och bortse från deras anskaffningsutgift.

text: För utlånaren i en blankningsaffär finns bara en skattebestämmelse, den ovan nämnda i

text: 44 kap. 9 §

text: IL. Den kan tolkas på två sätt.

text: 1. Ett sätt är att anse att regeln har den begränsade betydelsen att utlånaren slipper skatta av den latenta kapitalvinst han vid utlåningstillfället har avseende de utlånade värdepapperna.

text: Detta synsätt innebär emellertid att återlämnandet av aktierna utgör ett köp där utlånaren förvärvar aktier mot ersättning av den fordran på värdepapper som han haft under utlåningstiden. Eftersom denna fordran har samma värde som de återlämnade aktierna har vid återlämnandet, får han ett nytt ingångsvärde på dem.

text: Exempel: Köpt för 100, värde vid utlåningen 115. Ingen beskattning sker vid utlånandet. Värde vid återlämnandet 112. Ny anskaffningsutgift 112.

text: Han har då gjort en förlust på 3 på fordringen att återfå värdepapperna.

text: Detta synsätt är inte i enlighet med syftet med lagstiftningen. Bl.a. sägs följande i

text: prop. 1989/90:110 s. 710

text: : "Slutligen anges att utlåning av aktier i samband med blankningsaffärer inte skall anses utgöra en avyttring för den som lånar ut aktierna. Beskattning sker i stället hos den som gör blankningsaffären. För eventuell ersättning för utlåningen beskattas dock utlånaren ..." Någon beskattning av värdeförändringen på fordringen på värdepapper under utlåningstiden är således inte avsedd.

text: 2. Ett mera rimligt synsätt är därför att anse att regeln innebär att man helt ska bortse från utlåningen och skattemässigt anse att utlånaren innehaft aktierna under hela utlåningstiden.

text: Med denna tolkning kommer den ursprungliga anskaffningsutgiften att först överföras på fordringen på värdepapper under utlåningstiden och sedan på de återlämnade värdepapperna. Efter blankningen har han således samma anskaffningsutgift för de utlånade värdepapperna som han hade från början.

text: Denna tolkning överensstämmer med lagstiftarens syfte med bestämmelsen i

text: 44 kap. 9 §

text: IL. Den överensstämmer också med hur beskattning sker enligt bokföringsmässiga grunder.

text: Skatteverket anser därför att utlånaren ska räkna in anskaffningsutgiften för de utlånade värdepapperna vid den genomsnittsberäkning han gör då han säljer ytterligare värdepapper av samma slag och sort under utlåningstiden.

text: Blankaren

text: Om blankaren vid återlämnandet har fler värdepapper av det slag som ska återlämnas än som behövs har han fler anskaffningsutgifter än som motsvarar antalet återlämnade värdepapper vid värdepapperslånet.

text: Eftersom det inte finns någon särreglering beträffande vinstberäkningen ska genomsnittsmetoden tillämpas på vanligt sätt.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 615190-14/111

title: Avräkning utländsk skatt – grundavdrag vid spärrbeloppsberäkningen för förvärvsinkomster när EU-rätten ska tillämpas och utländsk skatt dragits av

text: 1 Sammanfattning

text: EU-rätten medför att när spärrbeloppet ska beräknas för förvärvsinkomster från EES för fysiska personer, ska den sammanlagda inkomsten (nämnaren) i spärrbeloppsberäkningen bestå av förvärvsinkomsten efter allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag om det är till fördel för den skattskyldige. Om avdrag har gjorts för den utländska skatt som ska avräknas ska spärrbeloppet beräknas som om avdrag inte hade gjorts. Skatteverket anser att det grundavdrag som då ska minska den sammanlagda förvärvsinkomsten är det grundavdrag som uppkommer i den fiktiva beräkning som görs när avdraget för utländsk skatt återläggs.

text: 2 Frågeställning

text: Skatteverket har i ett ställningstagande 2014-07-02 Avräkning utländsk skatt – spärrbeloppsberäkningen för fysiska personer och EU-rätten ( dnr

text: 131 377352-14/111

text: ) ansett att EU-domstolens praxis innebär att avräkningslagens bestämmelser om beräkning av spärrbelopp för fysiska personers förvärvsinkomster (tjänst och näringsverksamhet) strider mot EUF-fördraget och EES-avtalet. Skatteverket anser att spärrbeloppet för förvärvsinkomster från EES ska beräknas på följande sätt. Täljaren ska bestå av den utländska inkomsten från EES-land och nämnaren (den sammanlagda inkomsten) ska utgöras av den beskattningsbara förvärvsinkomsten, d.v.s. förvärvsinkomsten efter allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag.

text: Om avdrag har gjorts för den utländska skatten ska spärrbeloppet beräknas som om avdrag inte hade gjorts. Vilket grundavdrag ska påverka den sammanlagda inkomsten vid den spärrbeloppsberäkningen – det grundavdrag som kommer att ges i beskattningen eller det ”fiktiva” grundavdrag som uppkommer när beräkningen ska göras som om den utländska skatten inte hade dragits av?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Bestämmelser om avräkning finns i lagen (

text: ) om avräkning av utländsk skatt, avräkningslagen. Avräkning får ske med det lägsta av två belopp – summan av avräkningsbara utländska skatter (2 kap. 8 § avräkningslagen) eller spärrbeloppet (2 kap. 9 § första stycket avräkningslagen) där spärrbeloppet är den svenska skatt som tas ut på den utländska inkomsten.

text: Spärrbeloppet beräknas genom att ett bråktal multipliceras med den svenska skatten. För fysiska personers förvärvsinkomster innehåller bråktalets täljare de utländska förvärvsinkomsterna och bråktalets nämnare innehåller den sammanlagda förvärvsinkomsten före allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag (2 kap. 10 § första stycket avräkningslagen).

text: Om avdrag har gjorts för den utländska skatten ska spärrbeloppet beräknas som om avdraget inte hade gjorts (2 kap. 9 § andra stycket avräkningslagen). I förarbetena till avräkningslagen beskrivs det som att den utländska inkomsten, den sammanräknade inkomsten och den svenska inkomstskatten som används vid beräkningen ska uppgå till de belopp de hade uppgått till om avdraget inte hade medgetts (

text: prop. 1985/86:131 s. 22

text: EU-domstolen har i en dom den 28 februari 2013 ansett att vid beräkning av spärrbeloppet strider det mot EUF-fördraget att den skatt som ingår i beräkningen består av skatten på inkomsterna efter alla avdrag medan summan av inkomsterna som ingår i beräkningen inte har minskats med kostnader på grund av personliga avdrag och familjesituation (

text: , Beker, nedan kallat Beker-målet).

text: 4 Bedömning

text: Frågan gäller enbart spärrbeloppsberäkningen för förvärvsinkomster (tjänst och näringsverksamhet) för fysiska personer.

text: Enligt avräkningslagens bestämmelser består den sammanlagda inkomsten (nämnaren) i spärrbeloppsberäkningen av förvärvsinkomsten före allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag. På grund av EU-domstolens dom i Beker-målet har Skatteverket i ett ställningstagande ansett att om fysiska personer har utländska förvärvsinkomster från EES-land, så ska den sammanlagda inkomsten vid spärrbeloppsberäkningen för EES-inkomsterna bestå av förvärvsinkomsten efter allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag om det är till fördel för den skattskyldige (Avräkning utländsk skatt – spärrbeloppsberäkningen för fysiska personer och EU-rätten, 2014-07-02, dnr

text: 131 377352-14/111

text: Om avdrag har gjorts för den utländska skatten ska spärrbeloppet beräknas som om sådant avdrag inte hade gjorts. Syftet är att den skatteeffekt som avdraget medför ska minska det belopp som avräkning medges med. Annars skulle dubbelbeskattningen undanröjas med mer än 100 %. I praktiken går det till så att man gör en fiktiv skatteberäkning genom att återlägga avdraget för den utländska skatten och räkna ut vad den svenska skatten blir på förvärvsinkomsten utan avdrag. Den framräknade skatten används i spärrbeloppsberäkningen. Denna fiktiva skatteberäkning görs enbart för spärrbeloppsberäkningen och påverkar inte den faktiska beskattningen. Där medges avdraget för den utländska skatten.

text: Grundavdraget är inte ett fast belopp utan det varierar inom vissa inkomstskikt. När avdraget för utländsk skatt återläggs för att göra den fiktiva skatteberäkningen kan grundavdraget bli ett annat än det som faktiskt ges i beskattningen. När avräkning görs enligt avräkningslagens bestämmelser saknar det betydelse eftersom den sammanlagda förvärvsinkomst som används i spärrbeloppsberäkningen är före grundavdrag. Om däremot den sammanlagda förvärvsinkomsten efter grundavdrag ska användas på grund av Beker-målet uppkommer frågan om vilket grundavdrag som ska minska den sammanlagda inkomsten – det grundavdrag som uppkommer i den fiktiva beräkningen eller det faktiska grundavdrag som kommer att ges i beskattningen.

text: Skatteverket anser att om avdrag har gjorts för utländsk skatt och spärrbeloppsberäkningen därför ska göras som om avdrag inte hade gjorts, så är det den sammanlagda inkomsten efter det nya grundavdrag som uppkommer vid den fiktiva beräkningen som ska användas om beräkningen görs i enlighet med EU-rätten. Skatteverket anser att en sådan beräkning är mest i linje med syftet med beräkningen och EU-domstolens synsätt i Beker-målet. Då kommer samtliga delar i spärrbeloppsberäkningen – den utländska inkomsten, den sammanlagda förvärvsinkomsten och den svenska skatten – att uppgå till de belopp de hade uppgått till om avdrag för utländsk skatt inte hade medgetts. Några andra avdrag i inkomstberäkningen påverkas däremot inte.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 615352-07/111

status: upphävt

title: Kan ambassader få skatt på trafikförsäkringspremie återbetald?

text: Nytt: 2023-01-16

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2022-12-21, dnr.

text: 1 Sammanfattning

text: Utländska beskickningar och konsulat samt dess personal kan inte få skatt på trafikförsäkringspremie återbetald. Försäkringsbolaget kan inte heller låta bli att kräva dem på skatten.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har ställts om utländska beskickningar ska betala skatt på trafikförsäkringspremier. Om de inte ska betala den skatten ska de i så fall ansöka om återbetalning av svenska staten eller ska trafikförsäkringsbolaget låta bli att kräva skatten av den utländska beskickningen?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 1 § lagen (2007:460)

text: om skatt på trafikförsäkringspremie m.m. ska skatt betalas på premie för trafikförsäkring. Av 3 § framgår att försäkringsgivare som meddelar trafikförsäkring är skattskyldig för skatten. Det finns inga bestämmelser i denna lag om återbetalning av skatten till beskickningar m.fl.

text: 1 § i förordningen (1994:224)

text: om återbetalning av mervärdesskatt och vissa punktskatter till hjälporganisationer, utländska beskickningar m.fl. lyder på följande sätt. "Denna förordning gäller vid återbetalning av skatt enligt

text: 31 d § lagen (1994:1563)

text: om tobaksskatt,

text: 31 d § lagen (1994:1564)

text: om alkoholskatt,

text: 9 kap. 1 § lagen (1994:1776)

text: om skatt på energi,

text: 10 kap.

text: 8 §§

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: samt

text: 18 kap. 4 b § skattebetalningslagen (1997:483)

text: 18 kap. 4 b § skattebetalningslagen

text: lyder på följande sätt. "Den som till följd av lagen (

text: ) om immunitet och privilegier i vissa fall, lagen (

text: ) med anledning av Sveriges anslutning till Europeiska unionen eller direkt tillämpliga EG-bestämmelser, har rätt att förvärva varor eller tjänster utan mervärdesskatt eller punktskatt, får utöva den rätten genom en ansökan om återbetalning av skatten. Detta gäller dock endast om inte det förfarande för rätt till återbetalning av skatt är tillämpligt som gäller vid förvärv enligt

text: 10 kap.

text: 8 §§

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: 31 d § lagen (1994:1563)

text: om tobaksskatt,

text: 31 d § lagen (1994:1564)

text: om alkoholskatt eller

text: 9 kap. 1 § lagen (1994:1776)

text: om skatt på energi."

text: Enligt 2 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall ska främmande stats beskickning och beskickningsmedlemmar jämte deras familjer och betjäning samt diplomatiska kurirer åtnjuta immunitet och privilegier enligt den i Wien den 18 april 1961 avslutade konventionen om diplomatiska förbindelser, (

text: SÖ 1967:1

text: ) nedan kallad 1961 års Wienkonvention. Bestämmelser om skattebefrielse finns i artikel 23 och 43.

text: Artikel 23 lyder på följande sätt.

text: "1. Med avseende på beskickningslokalerna, vare sig dessa innehas med äganderätt eller äro förhyrda, skola den sändande staten och beskickningschefen vara befriade från alla statliga, regionala och kommunala skatter och avgifter med undantag för sådana, som utgöra ersättning för lämnade tjänster. 2. Skattebefrielse som avses i denna artikel gäller ej sådana skatter och avgifter som enligt den mottagande statens lag skola erläggas av den som ingår avtal med den sändande staten eller beskickningschefen."

text: Artikel 34 lyder enligt följande.

text: "Diplomatisk företrädare skall vara befriad från alla statliga, regionala eller kommunala skatter och pålagor, vare sig de avse person eller egendom, med undantag för a) sådana indirekta skatter, som vanligen äro inräknade i varornas eller tjänsternas pris, ...."

text: Enligt 3 § lagen om immunitet och privilegier ska främmande stats konsulat och konsulatsmedlemmar jämte deras familjer och betjäning samt konsulära kurirer åtnjuta immunitet och privilegier enligt den i Wien den 24 april 1963 avslutade konvention om konsulära förbindelser, (

text: SÖ 1974:10

text: ) nedan kallad 1963 års Wienkonvention.

text: Motsvarigheten till artiklarna 23 och 34 i 1961 års Wienkonventionen finns i artiklarna 32 och 49 i 1963 års Wienkonvention.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Enligt lagen om skatt på trafikförsäkringspremie är det försäkringsgivaren som är skattskyldig för skatten. Det finns inga bestämmelser i den lagen om återbetalning av skatten till beskickningar m.fl. Rätt till skattebefrielse kan däremot följa av ett sådant internationellt bindande avtal som anges i lagen om immunitet och privilegier.

text: 1961 och 1963 års Wienkonventioner ger rätt till skattebefrielse i vissa fall. Skatten på trafikförsäkringspremie omfattas dock inte av dessa bestämmelser, varför beskickningar och konsulat inte ges någon skattebefrielse med stöd av Wienkonventionerna.

text: Diplomater och konsulatsmedlemmar är skattebefriade enligt 1961 och 1963 års Wienkonventioner från alla statliga skatter och pålagor med vissa undantag. Ett sådant undantag är indirekta skatter som är inräknade i varornas eller tjänsternas pris. Det är försäkringsgivaren som är skattskyldig för skatten på trafikförsäkringspremie. Av

text: prop. 2006/07:96 s. 43

text: framgår att regeringen utgår ifrån att försäkringsgivarna för över skattekostnaden direkt på försäkringstagarna. Skatten kommer i så fall att vara en sådan indirekt skatt som är inräknad i trafikförsäkringspremien. Även om skatten är specificerad eller debiteras särskilt är det ändå inte diplomaten eller konsulatsmedlemmen som är skattskyldig.

text: Sammanfattningsvis finns ingen möjlighet för utländska beskickningar och konsulat samt dess personal att få skatten på trafikförsäkringspremier återbetald. Det finns heller ingen möjlighet för trafikförsäkringsbolaget att låta bli att kräva beskickningen m.fl. på skatten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 616071-04/111

title: Överklagbarheten av Skatteverkets beslut enligt avgiftsförordningen (1992:191)

text: 1 Sammanfattning

text: Ett beslut om avgift som Skatteverket meddelar med stöd av avgiftsförordningen, och som inte avser ett till Skatteverket överklagat beslut om avgift meddelat av annan myndighet, ska anses vara ett överklagbart beslut. Rätt instans för överklagande av sådana beslut är enligt Skatteverkets mening länsrätten.

text: 2 Frågeställning

text: Av avgiftsförordningen framgår att beslut om avgift enligt den förordningen får överklagas till skatteverket, vars beslut inte får överklagas. Fråga har väckts om vad som i detta avseende gäller när skatteverket som första instans meddelar beslut om avgift enligt avgiftsförordningen. Är skatteverkets beslut i ett sådant fall ett överklagbart beslut och till vilken instans överklagas i så fall skatteverkets beslut?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av 15 § avgiftsförordningen framgår att en myndighet ska ta ut avgift bl.a. i det fallet att myndigheten efter särskild begäran lämnar ut kopior av allmän handling. Detta gäller dock bara om beställningen omfattar tio sidor eller mer (16 §).

text: Vad som i överklagandehänseende gäller då avgift tas ut med stöd av avgiftsförordningen regleras i 23 och 24 §§ i förordningen. Där sägs följande:

text: 23 § "Om någon anser att den avgift som en myndighet tagit ut av honom enligt 15 § är oriktig får han, inom 30 dagar efter den dag då avgiften betalades, hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiften."

text: 24 § "Ett särskilt beslut enligt 23 § får överklagas hos Skatteverket. Skatteverkets beslut får inte överklagas.

text: 4 Bedömning

text: Av avgiftsförordningen kan inte direkt utläsas vad som i överklagandehänseende gäller i sådana fall då det är Skatteverket som meddelar ett sådant beslut som avses i 23 § nämnda förordning.

text: En allmän utgångspunkt är att slutliga beslut som meddelas av en förvaltningsmyndighet är överklagbara under förutsättning att beslutet har skriftlig form. Detta gäller dock inte om beslutet inte har några eller endast obetydliga rättsverkningar och inte heller om det särskilt reglerats att det ifrågavarande beslutet inte är överklagbart.

text: Ett beslut av Skatteverket enligt 23 § avgiftsförordningen uppfyller grundförutsättningarna för överklagbarhet, nämligen att det är ett slutligt beslut i skriftlig form. Beslutet har dessutom rättsverkningar som inte är obetydliga. Fråga är dock om det som sägs i 24 § avgiftsförordningen, nämligen att Skatteverkets beslut inte får överklagas, omfattar också beslut som Skatteverket meddelar med stöd av 23 § avgiftsförordningen och om det således i avgiftsförordningen är särskilt reglerat att sådana beslut inte är överklagbara. Enligt Skatteverkets mening är så inte fallet.

text: Det är en vedertagen princip, som för övrigt också kan sägas komma till uttryck i

text: 22 a § förvaltningslagen (1986:223)

text: , att ett beslut av en förvaltningsmyndighet inte kan överklagas till samma myndighet som meddelat beslutet utan att rätt instans för överklagande är en överordnad förvaltningsmyndighet eller en allmän förvaltningsdomstol. Med denna utgångspunkt kan första meningen i 24 § avgiftsförordningen knappast ges annan innebörd än att den enbart syftar till att reglera beslut enligt avgiftsförordningen av annan myndighet än Skatteverket. Med hänsyn härtill och till att andra meningen i 24 § rimligen är kopplad till just sådana beslut som avses i paragrafens första mening blir slutsatsen att det i avgiftsförordningen inte finns någon särskild reglering av innebörd att Skatteverkets beslut enligt 23 § avgiftsförordningen inte får överklagas. Några sådana begränsningar finns inte heller i förordningen (

text: ) med instruktion för Skatteverket (jfr

text: 25 §

text: ). Detta innebär att

text: 35 § verksförordningen (1995:1322)

text: är tillämplig (jfr

text: 6 §

text: nämnda instruktion).

text: Av

text: 35 § verksförordningen

text: jämförd med

text: 22 a § förvaltningslagen

text: följer att regeringen ska pröva överklaganden av beslut i administrativa ärenden och beslut i ärenden som gäller meddelande av föreskrifter som avses i

text: 8 kap.

text: regeringsformen

text: . Regeringen är också överprövningsinstans då detta är särskilt föreskrivet i författning. I övriga fall ska beslut av förvaltningsmyndighet, som till sin natur är överklagbara, överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

text: Eftersom ett beslut om avgift som Skatteverket meddelar med stöd av 23 § avgiftsförordningen inte kan anses vara ett beslut i ett administrativt ärende och det inte heller i övrigt föreligger förutsättningar för att ett sådant beslut ska överklagas till regeringen blir slutsatsen att Skatteverkets beslut enligt 23 § avgiftsförordningen bör få överklagas till den länsrätt inom vars domkrets beslutande enhet inom Skatteverket är belägen (jfr

text: 14 § 2 st. lagen (1971:289)

text: om allmänna förvaltningsdomstolar).


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 616241-07/111

title: Bostadsförmån i oäkta bostadsföretag - vem beskattas under tiden mellan avyttringen och tillträdet

text: 1 Sammanfattning

text: Det är säljaren av en andel i ett s.k. oäkta bostadsföretag, som ska ta upp bostadsförmånen till beskattning fram tills dess att köparen fått tillträde till lägenheten. Anledningen är att det är säljaren som har rätt att disponera förmånen under denna tid.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: En medlem i ett oäkta bostadsföretag avyttrar sin bostadsrätt. Köparen blir medlem och får tillträde till lägenheten en tid därefter, exempelvis tre månader efter det att köpekontraktet undertecknats. Fråga har uppkommit om vem som i inkomstslaget kapital ska ta upp bostadsförmånen till beskattning under tiden mellan avyttringen och tillträdet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Upplåtelse av en lägenhet med bostadsrätt får endast ske till den som är medlem i bostadsrättsföreningen. Bostadsrätt är den rätt i föreningen som en medlem har på grund av upplåtelsen,

text: 1 kap. 3 § första stycket bostadsrättslagen (1991:614)

text: (BRL).

text: När en bostadsrätt har överlåtits från en bostadsrättshavare till en ny innehavare får denne utöva bostadsrätten endast om han är eller antas till medlem i föreningen,

text: 6 kap. 1 § första stycket

text: BRL.

text: I inkomstslaget kapital ska utdelning tas upp av den som har rätt till utdelningen när den kan disponeras,

text: 42 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: (IL).

text: Regeringsrätten anger i

text: RÅ 2006 ref. 45

text: följande som skäl för avgörandet. Enligt

text: 42 kap. 12 §

text: IL skall utdelning tas upp av den som har rätt till utdelningen när den kan disponeras. En aktieägare kan inte beskattas med stöd av denna bestämmelse när, som i detta fall, det vid nämnda tillfälle står klart att aktieägaren gett bort sin rätt till utdelning.

text: 4 Bedömning

text: Enligt Skatteverkets uppfattning ska säljaren till dess att köparen blivit medlem och fått tillträde till lägenheten ta upp bostadsförmånen till beskattning. Det får anses vara säljaren som har rätt till förmånen/utdelningen, när förmånen kan disponeras, jämför

text: RÅ 2006 ref. 45

text: Civilrättslig lagstiftning hindrar inte detta. Den utgår från att vid övergång av bostadsrätten, har köparen inte rätt att utöva bostadsrätten förrän han blivit medlem,

text: 6 kap. 1 § första stycket

text: BRL.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 616821-06/111

title: Underprisöverlåtelse och överavskrivning av inventarier

text: 1 Sammanfattning

text: I

text: 23 kap.

text: inkomstskattelagen

text: (IL) finns bestämmelser om underprisöverlåtelser. Det är Skatteverkets uppfattning att ej avdraget värde av tidigare överavskrivna inventarier enligt

text: 18 kap. 19 §

text: IL ska inräknas i det skattemässiga värdet vid tillämpning av bestämmelserna om beskattning vid en underprisöverlåtelse i 23 kap. 10-12 §§ IL.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Ett företag tillämpar reglerna för räkenskapsenlig avskrivning av inventarier. Tidigare år har företaget gjort högre avskrivning i räkenskaperna än vad som godtagits vid beskattningen, vilket medfört att det uppkommit överavskrivning enligt

text: 18 kap. 19 §

text: IL. Överskjutande beloppet dras av vid beskattningen enligt en särskild plan med 20 procent per år fr.o.m. beskattningsåret efter det år avskrivning gjordes med ett för högt belopp.

text: Fråga är hur det oavskrivna värdet enligt den särskilda avskrivningsplanen för de för högt avskrivna inventarierna ska hanteras vid en underprisöverlåtelse i enlighet med

text: 23 kap.

text: IL.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: I

text: 23 kap.

text: IL regleras ett antal situationer i vilka överlåtelse under marknadsvärdet av en tillgång i näringsverksamhet(underprisöverlåtelser) kan göras utan att uttagsbeskattning ska ske enligt bestämmelserna i

text: 22 kap.

text: IL.

text: Enligt

text: 23 kap. 3 §

text: IL avses med en underprisöverlåtelse en överlåtelse av en tillgång, utan ersättning eller mot ersättning som understiger marknadsvärdet utan att detta är affärsmässigt motiverat, om villkoren i 14-29 §§ är uppfyllda. Beskattningsbestämmelserna vid en underprisöverlåtelse återfinns i 23 kap. 9-13 §§ IL. Bestämmelser som bl.a. reglerar situationer där ersättning för en tillgång inte lämnas eller lämnas med ett belopp som understiger tillgångens skattemässiga värde finns i 10-12 §§.

text: I

text: 2 kap. 33 §

text: IL anges att med skattemässigt värde på inventarier avses anskaffningsvärdet minskat med gjorda värdeminskningsavdrag och liknande avdrag.

text: I

text: 18 kap. 19 §

text: IL finns bestämmelser för det fall det vid räkenskapsenlig avskrivning gjorts avskrivning med högre belopp än vad som godtagits vid beskattningen (s.k. överavskrivning). Värdet på inventarierna enligt balansräkningen vid beskattningsårets utgång ska då ligga till grund för beräkningen av avskrivningsunderlaget för nästa beskattningsår. Det överskjutande beloppet ska återföras till beskattning och i stället dras av genom avskrivning med 20 procent per år, räknat från och med beskattningsåret efter det år avskrivning gjordes med ett för högt belopp.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Med inventariernas skattemässiga värde avses anskaffningsvärdet minskat med gjorda värdeminskningsavdrag (

text: 2 kap. 33 §

text: IL). Det är Skatteverkets uppfattning att avdrag som gjorts i redovisningen men ej godtagits vid beskattningen och som i stället ska dras av med 20 procent per år enligt

text: 18 kap. 19 §

text: IL ska inräknas i det skattemässiga värdet till den del avdrag ännu inte gjorts. Det innebär att vid tillämpning av bestämmelserna om beskattning vid en underprisöverlåtelse i 23 kap. 10-12 §§ IL ska även det oavskrivna värdet av tidigare överavskrivningar beaktas, när ersättningen för tillgången jämförs med dess skattemässiga värde.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 617242-07/111

title: Faktura vid försäljning och distribution av telefonkort

text: Nytt: 2018-12-06

text: Detta ställningstagande ersätts den 1 januari 2019 av ställningstagandet Fakturering och redovisning av vouchrar, dnr

text: 202 508158-18/111

text: 1 Sammanfattning

text: Skattskyldighet för mervärdesskatt uppkommer inte vid förskottsbetalning för ett telefonkort utan först i samband med att kortet används som betalning för ett tillhandahållande. Faktureringsskyldighet för den som ställer ut ett telefonkort inträder därför först när telefonkortet används som betalning för ett faktiskt tillhandahållande till en näringsidkare. Omsättning av tjänster till privatpersoner omfattas inte av faktureringsskyldigheten.

text: Det kan inte anses föreligga ett krav på att den som förvärvar tjänsten måste lämna uppgift till telefoniföretaget om att han är näringsidkare eller en juridisk person. Köparen bör dock, i de fall han inte erhållit ett korrekt underlag, meddela detta till säljaren så att denne kan ställa ut en faktura enligt gällande regler.

text: Vid distribution av telefonkort tillhandahåller distributören en tjänst för vilken faktureringsskyldighet föreligger. Ersättning för distributionstjänsten kan antingen utgå särskilt och då vara skild från själva transaktionen med telefonkortet eller genom att distributören får köpa telefonkortet till ett reducerat pris i förhållande till det värde kortet beräknas representera för slutkunden. Distributören ska utfärda en faktura till sin uppdragsgivare oavsett hur ersättningen för tjänsten har avtalats mellan parterna.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Med anknytning till vad Skatteverket uttalat i skrivelse 2006-05-08, dnr 131 64899105/111, beträffande mervärdesbeskattning av olika former av voucher har det uppkommit frågor om hur

text: mervärdesskattelagens (1994:200)

text: , ML:s, faktureringsbestämmelser ska tillämpas vid försäljning och vid distribution av telefonkort. Skatteverkets nämnda skrivelse har numera ersatts av skrivelse 20071126, dnr 131 66157307/111, som innebär ett ändrat mervärdesskatterättsligt ställningstagande avseende distribution av telefonkort (avsnitt 4.6 i skrivelserna).

text: En transaktionskedja kan se ut på följande sätt.

text: Telefoniföretaget, utställaren av telefonkortet, säljer detta till en distributör (bolag A) för 180 kr. Bolag A säljer kortet vidare till en tobakshandlare (bolag B) för 190 kr. Bolag B säljer sedan kortet vidare för 200 kr till en näringsidkare som ska använda kortet för betalning av telefonitjänster. För slutkunden representerar telefonkortet således ett värde med 200 kr.

text: Hur ska fakturering ske i ovanstående fall?

text: Telefoniföretagen har påtalat att det kan uppkomma problem att iaktta faktureringsskyldigheten när man inte vet om en köpare av tjänster, som betalas med telefonkort, uppträder i egenskap av näringsidkare eller privatperson.

text: Med telefonkort avses i det följande såväl kort som kan användas i telefonautomat, fast telefoni eller i mobiltelefoni som sådana förskottsbetalningar som sker inom systemet med s.k. kontantkortsabonnemang.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Tillämpliga bestämmelser

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § första stycket

text: ML ska varje näringsidkare säkerställa att faktura utfärdas av honom själv eller i hans namn och för hans räkning av köparen eller en tredje person, för omsättning av varor och tjänster som görs till en annan näringsidkare eller en juridisk person som inte är näringsidkare.

text: När faktura utfärdas av tredje person, s.k. outsourcing, ligger ansvaret för att en korrekt faktura utfärdas kvar hos säljaren (

text: prop. 2003/04:26 s. 60

text: ). Motsvarande gäller även vid självfakturering.

text: Av

text: 11 kap. 8 §

text: ML framgår vilka uppgifter som en faktura ska innehålla. Bestämmelsen har följande lydelse:

text: "Fakturor som utfärdas i enlighet med 1 § eller 7 § skall, om inte annat följer av 9 §, innehålla följande uppgifter:

text: 1. datum för utfärdandet,

text: 2. ett löpnummer baserat på en eller flera serier, som ensamt identifierar fakturan,

text: 3. säljarens registreringsnummer till mervärdesskatt under vilket varorna eller tjänsterna har omsatts,

text: 4. kundens registreringsnummer till mervärdesskatt under vilket han förvärvat varorna eller tjänsterna, om han är skattskyldig för förvärvet av varorna eller tjänsterna eller det är fråga om en gemenskapsintern varuförsäljning enligt 3 kap. 30 a eller 30 b §,

text: 5. säljaren och köparens namn och adress,

text: 6. de omsatta varornas mängd och art eller de omsatta tjänsternas omfattning och art,

text: 7. datum då omsättningen av varorna eller tjänsterna utförts eller slutförts eller det datum då sådan förskotts- eller a contobetalning som avses i 3 § erlagts, om ett sådant datum kan fastställas och det skiljer sig från datumet för fakturans utfärdande,

text: 8. beskattningsunderlaget för varje skattesats eller undantag, enhetspriset exklusive skatt enligt denna lag, samt eventuell prisnedsättning eller rabatt om dessa inte är inkluderade i enhetspriset,

text: 9. tillämpad mervärdesskattesats,

text: 10. det mervärdesskattebelopp som skall betalas, såvida inte en särskild ordning tillämpas för vilken denna lag utesluter en sådan uppgift,

text: 11. vid befrielse från skatt eller när köparen i enlighet med 1 kap. 2 § första stycket 2, 3, 4, 4 a , 4 b eller 5 är skyldig att betala mervärdesskatt, en hänvisning till

text: a) den relevanta bestämmelsen i denna lag,

text: b) den relevanta bestämmelsen i rådets sjätte direktiv (

text: ) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, eller

text: c) en annan uppgift om att omsättningen är skattebefriad eller att köparen är skyldig att betala mervärdesskatt,

text: 12. vid leverans av ett nytt transportmedel till ett annat EGland, de uppgifter i 1 kap. 13 a § som avgör att varan skall hänföras till ett sådant transportmedel,

text: 13. vid tillämpning av vinstmarginalsystemet i 9 a kap. eller 9 b kap., en hänvisning till

text: a) dessa bestämmelser,

text: b)

text: artikel 26

text: respektive 26 a i rådets sjätte direktiv (

text: ), eller

text: c) en annan uppgift om att vinstmarginalsystemet tillämpas."

text: Av

text: 11 kap. 9 §

text: ML framgår att under vissa förutsättningar finns det en möjlighet att utfärda en s.k. förenklad faktura som får innehålla färre uppgifter än vad en fullständig faktura enligt

text: 11 kap. 8 §

text: ML behöver göra. En förenklad faktura får utfärdas om den är på mindre belopp eller om handelsbruket inom den berörda verksamhetssektorn, administrativ praxis eller de tekniska förutsättningarna för utfärdandet av fakturan gör det svårt att följa alla de krav som ställs på en fullständig faktura. Skatteverket har meddelat föreskrifter,

text: SKVFS 2005:14

text: , angående tillämpningen av bestämmelserna om förenklad faktura. Av dessa föreskrifter framgår bl.a. att med mindre belopp avses en fakturas totalbelopp som inte överstiger 2 000 kr inklusive mervärdesskatt.

text: ML:s faktureringsbestämmelser har sin motsvarighet i

text: artiklarna 217

text: - 240 i

text: rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet.

text: 3.2 Ställningstaganden från Skatteverket

text: Skatteverket har i skrivelse 2007-11-26, dnr

text: 131 661573-07/111

text: , uttalat att telefonkort avseende såväl kontantkortsabonnemang som andra former av telefonkort som innebär rätt att ringa för ett visst värde är att anse som en s.k. flerfunktionsvoucher. Utmärkande för en sådan voucher är att den vanligtvis kan användas för flera olika ändamål och oftast har ett visst nominellt värde samt att samtliga omständigheter som har betydelse för skattskyldigheten för mervärdesskatt inte är kända vid betalningstillfället.

text: Vid betalning med telefonkort ska, enligt nämnda ställningstagande, beskattning ske i samband med att en vara levereras eller en tjänst tillhandahålls och inte i samband med betalningen av kortet. Den transaktion som sker vid förvärvet och betalningen av telefonkortet medför inte att skattskyldighet inträder.

text: Av skrivelsen 2007-11-26 framgår att den ersättning som en distributör erhåller för att sälja bl.a. telefonkort är en skattepliktig ersättning för en administrativ tjänst. Beskattningsunderlaget utgörs av den ersättning, exklusive mervärdesskatt, som distributören erhåller. Detta gäller oavsett om ersättningen utgår i särskild ordning eller erhålls genom att kortet får köpas för ett reducerat pris i förhållande till det värde kortet beräknas representera för slutkunden.

text: I skrivelse 2004-02-23, dnr

text: 130 205830-04/113

text: , har Skatteverket som svar på en fråga uttalat följande beträffande omfattningen av faktureringsskyldigheten inom bl.a. detaljhandeln.

text: "I och med den nya utformningen av lagbestämmelserna måste numera säljaren veta i vilken egenskap köparen uppträder för att kunna utfärda en fullständig faktura, när så krävs. Med anledning härav har fråga ställts om det exempelvis är köparens skyldighet att åberopa att denne uppträder som näringsidkare/juridisk person eller om det är säljarens skyldighet att efterfråga nämnda uppgifter. Ett typexempel när det kan uppkomma problem för säljaren att veta i vilken egenskap köparen uppträder är vid försäljning inom detaljhandeln.

text: Enligt

text: 11 kap. 1 §

text: ML är det säljarens skyldighet att säkerställa att faktura utfärdas om köparen är en näringsidkare eller en juridisk person. Enligt Skatteverkets uppfattning innebär detta att det inte kan föreligga ett krav på att köparen måste uppge om han är näringsidkare eller en juridisk person. Köparen bör dock, i de fall han inte erhållit ett korrekt underlag, meddela detta till säljaren så att denne kan ställa ut en faktura enligt gällande regler. Om det finns ett fel i den utfärdade fakturan är säljaren enligt Skatteverkets uppfattning skyldig att korrigera felet genom att utfärda en ny faktura. Säljaren ska alltså utfärda en ny faktura i alla situationer då det finns fel i den ursprungliga fakturan. Omständigheterna kan också vara sådana att säljaren vet att köparen är näringsidkare och att inköpet avser näringsverksamheten. I sådant fall är säljaren skyldig att upprätta en fullständig faktura även om köparen inte begär eller inte önskar en fullständig faktura."

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: 4.1 Utställarens försäljning av telefonkort

text: Av Skatteverkets skrivelse 2007-11-26 framgår att ett telefonkort är en sådan s.k. flerfunktionsvoucher som innebär att skattskyldigheten inträder vid det faktiska tillhandahållandet av de tjänster som betalas genom att telefonkortet används. Skattskyldigheten inträder således inte för utställaren av kortet när denne erhåller förskottsbetalning i samband med försäljning av telefonkortet.

text: När kortet utnyttjas genom att användaren betalat med detta går det att konstatera vilka tillhandahållanden som skett. Därför kan det först då avgöras i vilken utsträckning skattskyldighet för mervärdesskatt uppkommit. Det är också då som flera av de uppgifter som enligt

text: 11 kap. 8 §

text: ML ska anges i en faktura blir kända.

text: Faktureringsskyldigheten enligt

text: 11 kap. 1 §

text: ML inträder först när telefonkortet används som betalning för ett faktiskt tillhandahållande till en näringsidkare eller till en juridisk person eftersom skattskyldighet inte uppkommer vid förskottsbetalning för ett sådant kort. Omsättning av tjänster till privatpersoner omfattas inte av faktureringsskyldigheten.

text: Det telefoniföretag som till en näringsidkare omsätter tjänster vilka betalas med telefonkort ska därför utfärda en faktura till sin kund först efter det att kortet använts som betalning för ett faktiskt tillhandahållande. Företagets skattskyldighet för mervärdesskatt måste härvid bedömas för varje transaktion för sig med ledning av ML:s allmänna bestämmelser. Fakturan ska innehålla samtliga de uppgifter som framgår av

text: 11 kap. 8 §

text: ML om inte bestämmelserna i

text: 11 kap. 9 §

text: ML om förenklade fakturor blir tillämpliga.

text: Med hänsyn till att telefoniföretagen kan ha svårt att avgöra i vilken egenskap en köpare uppträder anser Skatteverket att samma synsätt som tidigare uttalats avseende detaljhandeln kan gälla. Det ställningstagande som Skatteverket gjort i svar på fråga i skrivelse 20040223, dnr 130 20583004/113 (jfr. avsnitt 3.2 ovan) får därför anses gälla även vid fakturering av tjänster som betalats med ett telefonkort. Det kan således inte anses föreligga ett krav på att den som förvärvar tjänsten måste lämna uppgift till telefoniföretaget om att han är näringsidkare eller en juridisk person. Köparen bör dock, i de fall han inte erhållit ett korrekt underlag, meddela detta till säljaren så att denne kan ställa ut en faktura enligt gällande regler. En sådan faktura är nödvändig för att köparen ska kunna utnyttja sin eventuella avdragsrätt för ingående skatt.

text: 4.2 Distribution av telefonkort

text: Det företag som för någon annans räkning säljer telefonkort tillhandahåller sin uppdragsgivare en administrativ tjänst. Ersättning för en sådan tjänst kan utgå i särskild ordning, skild från transaktionen med telefonkortet, eller på sådant sätt att distributören får köpa telefonkortet för ett pris som understiger kortets värde för slutkunden. Oavsett hur ersättningen avtalas mellan parterna föreligger enligt

text: 11 kap. 1 §

text: ML faktureringsskyldighet för distributören avseende den tillhandahållna tjänsten.

text: I de fall det förekommer en kedja med flera olika distributörer av telefonkort ska var och en utfärda faktura till sin uppdragsgivare. Det förhållandet att ersättning för den utförda tjänsten erhålls genom att distributören får köpa telefonkortet till ett reducerat pris och att det därför inte uppkommer något belopp för uppdragsgivaren att betala till distributören, påverkar inte faktureringsskyldigheten. Faktura ska utfärdas av respektive distributör oavsett om den kommer att utvisa ett slutligt belopp för uppdragsgivaren att betala eller inte.

text: Även i de fall distributören får ersättning från slutkunden för att ha administrerat telefonkortet föreligger skyldighet för distributören att utfärda faktura avseende den administrativa tjänsten till slutkunden. Detta gäller dock inte i de fall denne är en privatperson.

text: Hur beskattningsunderlaget för den tillhandahållna tjänsten ska beräknas framgår av avsnitt 4.6 i Skatteverkets skrivelse 20071126, dnr 131 66157307/111.

text: Beträffande innehållet i fakturan gäller bestämmelserna i

text: 11 kap. 8 §

text: ML och möjligheten att utfärda förenklad faktura om förutsättningarna i

text: 11 kap. 9 §

text: ML är uppfyllda. Det finns också en möjlighet för köpare och säljare av distributionstjänster att tillämpa bestämmelserna i

text: 11 kap. 4 §

text: ML om självfakturering.

text: En faktura som upprättats av en distributör och uppfyller kraven i

text: 11 kap.

text: ML kan ligga till grund för en uppdragsgivares avdrag för den i fakturan debiterade mervärdesskatten.

text: Frågeställningens exempel:

text: Den i frågan nämnda distributören A ska utfärda en faktura till sin uppdragsgivare, dvs. till utställaren av telefonkortet, avseende den tillhandahållna tjänsten. Om någon annan ersättning än vad som framgår av frågeställningen inte utgår kan värdet av A:s tillhandahållna tjänst beräknas till 20 kr (200 - 180) inklusive mervärdesskatt vilket utgör skillnaden mellan telefonkortets värde för slutkunden och A:s inköpspris för kortet. Beskattningsunderlaget och belopp att fakturera beräknas utan avdrag för den ersättning som A tillgodoför tobakshandlare B. Faktura ska utfärdas även om A redan erhållit ersättning för sin tjänst genom att kortet förvärvats till reducerat pris i förhållande till det värde det representerar för slutkunden. Den av A utfärdade fakturan kan sedan ligga till grund för utställarens avdragsrätt för ingående skatt avseende den från A förvärvade tjänsten.

text: På motsvarande sätt ska tobakshandlaren B för sin tillhandahållna administrativa tjänst utfärda en faktura till sin uppdragsgivare A med en total ersättning som uppgår till 10 kr (200 - 190) vilket i fall som detta får anses vara inklusive mervärdesskatt. Beskattningsunderlaget utgör 8 kr efter avdrag för den mervärdeskatt som ingår i ersättningen med 2 kr. Den av B utfärdade fakturan kan sedan ligga till grund för distributören A:s avdragsrätt för ingående skatt avseende den från tobakshandlare B förvärvade tjänsten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 618062-11/111

title: Skattesats på böcker m.m.; mervärdesskatt

text: Nytt: 2019-06-12

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Skattesats på tryckta böcker med mera, mervärdesskatt, dnr

text: 202 261722-19/111

text: 1 Sammanfattning

text: Omsättningen av en vara som har form och utseende som en bok, en broschyr, ett häfte etc. och som dessutom i allmänt språkbruk rubriceras som en bok, en broschyr, ett häfte etc. omfattas av den lägre skattesatsen 6 procent. Detta förutsatt att varan inte helt eller huvudsakligen är ägnad åt reklam.

text: Om en vara har samma form och utseende som t.ex. en bok, en broschyr, ett häfte etc. men på grund av sin funktion inte rubriceras som en bok, en broschyr, ett häfte etc. i allmänt språkbruk är det Skatteverkets uppfattning att en tolkning måste göras med ledning av Tullverkets tulltaxa (härefter tulltaxa) för att avgöra om varan kan omfattas av den lägre skattesatsen.

text: Program och kataloger för speciellt uppräknade verksamheter ska beskattas med 6 procent när verksamheten i sig beskattas med 6 procent. Det gäller omsättning av dessa i samtliga led. Ett tryckeris eller annan än den egna verksamhetens omsättning av program och kataloger för verksamheter som inte i sig medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning beskattas med 6 procent. Skatteverket anser att med program och kataloger i detta sammanhang avses publikationer som till sin typ är ägnade att förmedla information om den aktivitet, inom de angivna områdena, som kunden har för avsikt att besöka. Program eller kataloger som helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam ska dock beskattas med 25 procent.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning är de berörda varorna huvudsakligen ägnade åt reklam när innehållet i den tryckta produkten till minst 75 % utgörs av reklam.

text: Reklam ska i detta sammanhang ges en vid tolkning och innefatta sådant innehåll i en trycksak som har till syfte att främja avsättningen för varor och tjänster i kommersiell verksamhet. Rättspraxis avseende reklamskatt kan ge vägledning om vad som avses med reklam. Vid bedömning av begränsningen av skattesatsen 6 procent är dock begreppet reklam vidare än vad som gäller för reklamskatt.

text: Skatteverket anser att reklam i vid tolkning enligt ML innefattar sådant innehåll i en trycksak som har till syfte att göra kunderna medvetna om företagets existens, få kunderna intresserade av företaget, skapa PR och goodwill för företaget etc.

text: Information om den egna verksamheten ska inte räknas som reklam när det gäller program och kataloger för de speciellt uppräknade verksamheterna.

text: I bilaga till detta ställningstagande ger Skatteverket exempel på hur olika varor ska behandlas.

text: Detta ställningstagande ersätter tidigare ställningstagande med samma namn daterat 2010-12-21, dnr

text: 131 815703-10/111

text: 2 Frågeställning

text: Den reducerade skattesatsen 6 procent kan vara tillämplig på tryckta varor i form av böcker, tidningar, broschyrer, m.m. som inte helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam.

text: Efter EU-domstolens dom i

text: mål C-88/09

text: , Graphic Procédé och Skatteverkets ställningstagande "Framställning av tryckta produkter; mervärdesskatt", 2010-07-09, dnr

text: 131 355983-10/111

text: , har många frågor ställts till Skatteverket om vilka produkter som kan omfattas av den reducerade skattesatsen 6 procent.

text: Skatteverkets ställningstagande "Skattesats på böcker m.m." från 2010-12-21, dnr

text: 131 815703-10/111

text: , ses över för att förtydliga vad som avses med reklam samt ge fler exempel på vilken skattesats som ska gälla för olika typer av tryckta produkter.

text: I detta ställningstagande behandlas inte undantag från skatteplikt för vissa periodiska publikationer.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML

text: Mervärdesskatt ska tas ut med 6 procent av beskattningsunderlaget vid omsättning, gemenskapsinternt förvärv och import av bl.a. böcker, broschyrer, häften och liknande alster, även i form av enstaka blad, tidningar och tidskrifter, bilderböcker, ritböcker och målarböcker för barn. Detta gäller under förutsättning att de inte helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam samt att det inte är fråga om vissa periodiska publikationer som är undantagna från skatteplikt (7 kap. 1 § tredje stycket 1, ML).

text: Mervärdesskatt ska tas ut med 6 procent vid omsättning av program och kataloger för speciellt uppräknade verksamheter. De uppräknade verksamheterna är

text: konsert, cirkus-, biograf-, teater-, opera- eller balettföreställningar eller andra jämförliga föreställningar

text: biblioteks- och museiverksamhet som är skattepliktig

text: djurparksverksamhet

text: idrottsliga evenemang och idrottslig verksamhet som är skattepliktig.

text: Skatt ska också tas ut med 6 procent vid annan omsättning än för egen verksamhet, av program och kataloger, för viss verksamhet som inte i sig medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning enligt ML. Tillämpningen av den lägre skattesatsen gäller under förutsättning att programmen och katalogerna inte helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam (7 kap. 1 § tredje stycket 2 och 3 kap. 18 § ML).

text: 3.2 Förarbeten -

text: prop. 2001/02:45

text: Av förarbetena till lagrummet framgår att den aktuella bestämmelsen om reducerad skattesats infördes främst av kulturpolitiska skäl i syfte att förbättra villkoren för litteraturen och läsandet.

text: I förarbetena anges att tulltaxan lämpar sig väl att använda som ledning för att avgränsa de varor som ska beskattas med den reducerade skattesatsen (prop. s. 43).

text: Vid bedömningen av vad som ska omfattas av de begrepp som räknas upp i den föreslagna punkten 1 måste en jämförelse göras med tulltaxan i dess helhet. När det t.ex. gäller program till olika föreställningar är det inte fel att påstå att ett sådant program enligt allmänt språkbruk kan vara ett häfte eller en broschyr. Program till olika föreställningar ingår dock i KN-nummer 4911 (andra tryckalster, inbegripet tryckta bilder samt fotografier). För att så långt möjligt undvika gränsdragningsproblem har regeringen valt att göra motsvarande avgränsning som finns i tulltaxan. Avsikten är således att om varan ingår i tulltaxenummer 4901—4905 föreligger en presumtion för att varan omfattas av tillämpningsområdet för punkten 1 och motsatsvis, om varan ingår i ett annat tulltaxenummer så är presumtionen att den inte omfattas av tillämpningsområdet för punkten 1. Vad avser vissa program och kataloger föreslås särskilda regler i en ny punkt 2 (prop. s. 44).

text: I sitt yttrande över förslaget uttalade Lagrådet att de kategorier av varor som uppräknas i

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 1

text: ML enligt vanlig lagtolkningsteknik normalt ska ges den innebörd de har i allmänt språkbruk och att det främst är i fall då innebörden är otydlig som tulltaxan behöver användas som ett hjälpmedel vid tolkningen. Lagrådet tillade att det följer av normala metoder för lagtolkning att tulltaxan, som utgjort grunden för regleringen, bör tjäna till ledning vid tolkningen (prop. s. 76).

text: I

text: 1 § andra stycket 6 lagen (1972:266)

text: om skatt på annonser och reklam (reklamskattelagen) anges att reklamtrycksak är en trycksak som framställts huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam. Vid bedömningen av om en publikation på detta sätt har som huvudsakligt syfte att offentliggöra reklam har en rik praxis utbildats. I många delar kan de avvägningar som gjorts i reklamskattesammanhang tjäna till ledning för de överväganden som ska göras när man i ML fastställer om en publikation helt eller huvudsakligen ska anses vara ägnad åt reklam (prop. s. 46).

text: För att

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 2

text: ML ska vara tillämplig ska försäljningen inte helt eller huvudsakligen vara ägnad åt reklam. Med reklam avses i denna punkt inte information om den aktuella verksamheten. Avsikten med publikationerna är att ge information om den aktivitet som kunden har för avsikt att besöka (prop. s. 47).

text: 3.3 Rättsfall

text: Högsta förvaltningsdomstolen har ansett att en väggalmanacka med hälsoråd inte kan hänföras till sådana tryckalster som omfattas av skattesatsen 6 procent (

text: RÅ 2002 ref. 51

text: Skatterättsnämnden har ansett att en flerårsalmanacka med aforismer och illustrationer inte omfattas av den lägre skattesatsen. Skatterättsnämnden prövade också om förpackningar som innehåller kort med aforismer omfattas av den lägre skattesatsen. Nämnden ansåg inte att trycksakerna omfattades av den lägre skattesatsen (SRN 2002-03-05).

text: Högsta förvaltningsdomstolen har ansett att skolfotokataloger, som förutom klassfotografier innehåller text i varierande omfattning, omfattas av den reducerade skattesatsen. Skolfotokatalogerna ansågs inte utgöra kataloger med hänsyn till utformning och innehåll utan ansågs vara ett sådant alster som avses i 7 kap. 1 § tredje stycket 1 första strecksatsen ML (

text: RÅ 2005 ref. 6

text: Högsta förvaltningsdomstolen har ansett att mervärdesskatt ska tas ut med 6 procent av beskattningsunderlaget för omsättning av böcker med sudokupussel. Avgörande för om en trycksak ska omfattas av den lägre skattesatsen är om trycksaken enligt allmänt språkbruk eller med ledning av den klassificering som kan göras utifrån tulltaxan kan hänföras till någon av de varor som räknas upp i det aktuella lagrummet. De ingivna varorna hade samma form och utseende som en bok och torde också i allmänt språkbruk rubriceras som en bok. Varorna omfattades redan på den grunden av den reducerade skattesatsen. Det förhållandet att merparten av varornas innehåll utgjordes av diverse pussel förtog inte detta intryck (

text: RÅ 2006 not. 209

text: Högsta förvaltningsdomstolen har ansett att en tidskrift som till största delen bestod av annonser inte omfattades av den lägre skattesatsen 6 procent. Högsta förvaltningsdomstolen ansåg att oavsett från vem annonserna härrör har de till uteslutande ändamål att främja avsättningen av varor och tjänster och inte att förmedla sådan information som lagstiftaren velat gynna genom att föreskriva en lägre skattesats för aktuella omsättningar, nämligen att stimulera en varierad utgivning av kvalitetslitteratur samt att öka tillgången till och intresset för kultur i alla grupper. Högsta förvaltningsdomstolen uttalade att det i målet åberopade propositionsuttalandet (

text: prop. 2001/02:45 s. 46

text: ) om att rättspraxis rörande reklamskatt kan vara till ledning vid bedömningen av vad som utgör reklam inte kunde tillmätas någon betydelse i målet. Rätten menade att det är givet att praxis avseende reklamskatt ger uttryck för en snävare syn på begreppet reklam då den utgår från det mera begränsade reklambegrepp som direkt definieras i 1 § i reklamskattelagen. När det gäller mervärdesskatt ska i detta sammanhang termen reklam inte tolkas alltför restriktivt för att nå syftet med lagstiftningen (

text: RÅ 2004 ref. 7

text: 3.4 Mervärdesskattedirektivet

text: Medlemsländerna ska tillämpa en normalskattesats för mervärdesskatt som ska fastställas av varje medlemsland (

text: artikel 96 i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Medlemsländerna får tillämpa en eller två reducerade skattesatser. De skattesatser som är lägre än den normala får endast tillämpas på speciellt uppräknade varor och tjänster (

text: artikel 98

text: En reducerad skattesats får tillämpas på varor i form av böcker, dagstidningar och tidskrifter. Här inbegrips broschyrer, foldrar och liknande trycksaker, bilder-, tecknings- och målarböcker för barn, noter i tryck eller manuskript, kartor och hydrografiska och liknande förteckningar (bilaga III p. 6).

text: Medlemsstaterna får använda Kombinerade nomenklaturen (EG:s tulltaxa, rådets förordning EEG nr 2658/87) för att fastställa exakt vad respektive kategori omfattar (

text: artikel 98

text: 3.5 EU-domstolen

text: Enligt EU-domstolens fasta praxis ska bestämmelser om undantag och avvikelser från huvudregler i mervärdesskattedirektivet tolkas restriktivt (

text: , Kommissionen mot Spanien, punkt 19 och

text: , Kommissionen mot Frankrike, punkt 28).

text: 4 Bedömning

text: I

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 1

text: ML uppräknas tryckta produkter såsom böcker, broschyrer, häften och liknande alster, även i form av enstaka blad, tidningar och tidskrifter, bilderböcker, ritböcker och målarböcker för barn. Av förarbetena framgår att

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 2

text: ML ska reglera den reducerade skattesatsen avseende program och kataloger för att undvika gränsdragningsproblem. Nedan behandlas de två punkterna var för sig.

text: En förutsättning för att den reducerade skattesatsen ska få tillämpas är att varorna inte helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam (se vidare avsnitt 4.3).

text: I bilaga till detta ställningstagande ger Skatteverket exempel på vilken skattesats som gäller för olika tryckta varor. Det ska poängteras att listan i bilagan inte är uttömmande utan bara tar upp ett antal exempel.

text: 4.1 Böcker, broschyrer, häften etc.

text: 4.1.1 Form, utseende och allmänt språkbruk

text: Av förarbetena framgår att det avgörande för om en vara ska omfattas av den lägre skattesatsen för böcker m.m. är om varan enligt allmänt språkbruk kan hänföras till någon av de uppräknade kategorierna.

text: När det gäller sudokuböcker har Högsta förvaltningsdomstolen uttalat att om en vara har samma form och utseende som en bok och i allmänt språkbruk också skulle rubriceras som en bok så omfattas varan av den lägre skattesatsen. Skatteverket tolkar uttalandet som att det i dessa fall inte har någon betydelse om boken är avsedd för egentlig läsning eller inte. Det grundläggande syftet med bestämmelserna, att stimulera läsandet, har då inte någon avgörande betydelse.

text: Skatteverket anser att motsvarande bedömning måste göras när det ska avgöras om en vara på grund av form, utseende och allmänt språkbruk kan hänföras till någon av de andra uppräknade kategorierna t.ex. broschyrer, häften och liknande alster även i form av enstaka blad, tidningar och tidskrifter.

text: Sammantaget innebär detta att omsättningen av en vara som har form och utseende som en bok, en broschyr, ett häfte etc. och som dessutom i allmänt språkbruk rubriceras som en bok, en broschyr, ett häfte etc. kan omfattas av den lägre skattesatsen 6 procent.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning medför ovanstående att s.k. kompisböcker med titlar såsom "Mina vänner", "Mina klasskamrater", om de har samma form och utseende som en bok, får anses omfattas av den lägre skattesatsen eftersom de i allmänt språkbruk rubriceras som böcker.

text: Skatteverket anser att samma resonemang ska gälla för olika trycksaker som innehåller matrecept eller stick-, virk- och byggbeskrivningar. När de har samma form och utseende som en bok, ett häfte eller ett enstaka blad får de anses omfattas av den lägre skattesatsen eftersom de i allmänt språkbruk rubriceras som böcker, häften och blad. Om trycksaken ingår i ett köp tillsammans med det material som ska användas vid tillverkningen av den produkt som trycksaken beskriver ingår i normalfallet trycksaken som ett underordnat led i tillhandahållandet av produkten.

text: Se bilaga för fler exempel.

text: 4.1.2 Tulltaxan

text: Om en vara har samma form och utseende som t.ex. en bok, en broschyr, ett häfte etc. men på grund av sin funktion inte rubriceras som en bok, en broschyr, ett häfte etc. i allmänt språkbruk är det Skatteverkets uppfattning att en tolkning måste göras med ledning av tulltaxan för att avgöra om varan kan omfattas av den lägre skattesatsen.

text: Vid en tolkning som görs med ledning av tulltaxan är utgångspunkten att de varor som är hänförliga till kategorierna KN-nummer 4901-4905 omfattas av den lägre skattesatsen. KN-nummer 4901 omfattar i stort sett alla tryckalster som är avsedda att läsas. Dit hänförs bl.a. böcker och häften vilka i huvudsak består av text av något slag, t.ex. kan nämnas litterära verk av alla slag, läroböcker, uppslagsböcker och ordböcker. Däremot omfattas inte tryckalster som inte är avsedda för egentlig läsning, såsom tryckta kort med personliga hälsningar, meddelanden eller tillkännagivanden. KN-nummer 4902 omfattar tidningar och tidskrifter, KN-nummer 4903 omfattar bilderböcker, ritböcker och målarböcker för barn, KN-nummer 4904 omfattar musiknoter och KN-nummer 4905 omfattar bl.a. kartor.

text: Exempel på varor som kan ha samma form och utseende som t.ex. böcker, men som på grund av sin funktion inte rubriceras som böcker enligt allmänt språkbruk är almanackor, kalendrar, album (även babyalbum) och anteckningsböcker. I dessa fall måste en tolkning göras med ledning av tulltaxan. Dessa varor omfattas inte av KN-nummer 4901 eftersom de inte är avsedda för egentlig läsning och inte heller någon av kategorierna med KN-nummer 4902-4905. Av tulltaxan framgår att t.ex. skolkalendrar och almanackor omfattas av KN-nummer 4910. Sådana varor omfattas inte av den lägre skattesatsen.

text: 4.2 Program och kataloger

text: Program och kataloger för speciellt uppräknade verksamheter ska beskattas med 6 procent när verksamheten i sig beskattas med 6 procent. Är verksamheten undantagen från skatteplikt är verksamhetens egen omsättning av program och kataloger också undantagen från skatteplikt. Ett tryckeris eller annan än den egna verksamhetens omsättning av program och kataloger för verksamheter som inte i sig medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning beskattas med 6 procent.

text: De verksamheter som räknas upp är:

text: Konsert, cirkus-, biograf-, teater-, opera- eller balettföreställningar eller andra jämförliga föreställningar.

text: Biblioteks- och museiverksamhet.

text: Djurparksverksamhet.

text: Idrottsliga evenemang och idrottslig verksamhet.

text: Detta innebär att ett tryckeris omsättning av program och kataloger för de uppräknade verksamheterna alltid beskattas med den reducerade skattesatsen på 6 procent under förutsättning att varorna inte helt eller huvudsakligen är ägnade åt reklam.

text: Skatteverket anser att det med program och kataloger i detta sammanhang avses publikationer som till sin typ är ägnade att förmedla information om den aktivitet, inom de angivna områdena, som en kund har för avsikt att besöka.

text: Skatteverket anser att andra typer av program och kataloger än de som behandlats ovan ska bedömas enligt

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 1

text: ML. Det kan vara varor som har samma form och utseende som t.ex. böcker och häften, men på grund av sin funktion rubriceras de inte som böcker eller häften enligt allmänt språkbruk. I dessa fall måste en tolkning göras med ledning av tulltaxan.

text: 4.3 Helt eller huvudsakligen reklam

text: En förutsättning för att en bok, en broschyr, ett häfte och övriga uppräknade tryckta alster eller ett program och en katalog ska omfattas av den reducerade skattesatsen är att varan inte helt eller huvudsakligen är ägnad åt reklam.

text: Begreppet reklam är inte definierat vare sig i ML eller i mervärdesskattedirektivet.

text: Reklam ska enligt Skatteverkets bedömning i detta sammanhang ges en vid tolkning och omfatta sådant innehåll i en trycksak som har till syfte att främja avsättningen för varor och tjänster i kommersiell verksamhet.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning kan avgöranden avseende reklamskatt ge vägledning om vad som avses med reklam vid bestämmande av omfattningen av skattesatsen 6 procent. Högsta förvaltningsdomstolens uttalande innebär att det som har bedömts utgöra reklam i rättspraxis avseende reklamskatt även utgör reklam vid den mervärdesskatterättsliga prövningen. Eftersom reklambegreppet i ML inte ska ha samma restriktiva tolkning som det har enligt reklamskattelagen innebär detta att även sådant som inte utgör reklam enligt reklamskattelagen kan vara reklam enligt ML.

text: När det gäller reklamskatt har information och meddelanden från företag och organisationer som även omsätter varor och tjänster i allmänhet ansetts ha till syfte främja avsättningen av varorna eller tjänsterna. Detta även om syftet kan vara mindre klart än vid rena reklambudskap. Avsikten med sådan information anses vara att skapa PR och goodwill för företaget och på så sätt främja avsättningen av företagets varor och tjänster.

text: Skatteverket anser att reklam i vid tolkning enligt ML omfattar sådant innehåll i en trycksak som har till syfte att göra kunderna medvetna om företagets existens, få kunderna intresserade av företaget, skapa PR och goodwill för företaget etc. Detta innebär att trycksaker med t.ex. recept eller information om kostvanor som delas ut gratis av företag inom livsmedelsbranschen anses ha ett avsättningsfrämjande syfte liksom olika former av företagspresentationer.

text: När det gäller reklamskatt avses med kommersiell verksamhet förutom yrkesmässig verksamhet även annan verksamhet som bedrivs i vinstsyfte. Även om vinstsyfte inte föreligger kan verksamheten anses som kommersiell när den bedrivs i konkurrens med liknande verksamhet som bedrivs av andra i vinstsyfte. Avsikten är att tolkningen av vad som inte utgör kommersiell verksamhet ska vara restriktiv.

text: Skatteverket anser att trycksaker där t.ex. högskolor och vårdcentraler marknadsför sin verksamhet genom att beskriva verksamheten i syfte att studenter och vårdtagare ska välja just deras tjänster utgör reklam enligt ML. Syftet är att främja avsättningen av skolans eller vårdcentralens tjänster. Detta sker i en kommersiell verksamhet när ersättning utgår för tjänsterna men också när verksamheterna konkurrerar om kunderna med andra aktörer på marknaden inom respektive område.

text: Information om den egna verksamheten ska inte räknas som reklam när det gäller sådana program och kataloger som omfattas av

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 2

text: ML dvs. för de speciellt uppräknade verksamheterna.

text: Detta ställningstagande ersätter tidigare ställningstagande med samma namn daterat 2010-12-21, dnr 131 81570310/111. Ställningstagandet innebär ingen ändring i sak men förtydligar vad som avses med reklam samt utökar bilagan med fler exempel.

text: BILAGA TILL STÄLLNINGSTAGANDE

text: Datum 2011-09-12

text: Dnr

text: 131 618062-11/111

text: I exemplen anges för varje vara ja eller nej för de förutsättningar som Skatteverket beskrivit i ställningstagandet. Ett streck anges när förutsättningen inte har någon betydelse för att bestämma skattesatsen för den aktuella varan. Det ska poängteras att listan inte är uttömmande utan bara tar upp ett antal exempel. Denna lista har uppdaterats och ersätter tidigare lista med samma namn daterad 2010-12-21, dnr 131 81570310/111 . Listan har kompletterats med ytterligare exempel. Inga tidigare exempel har ändrats. Första uppdateringen.

type: rad

cells: Bok/häfte/blad med matrecept som avser marknadsföring av produkt eller företag

cells: Bok/häfte/blad med stick- eller virkbeskrivningar

cells: Festprogram till företag med någon annons

cells: Festprogram till privatperson utan reklam

cells: Folder med tips om vad man ska göra t.ex. vid sjukdomsfall

cells: Folder med information om behov av bidrag till hjälpinsats

cells: Folder som presenterar en högskolas utbildningar och dess fördelar

cells: Försäkringsbrev som består av upplysningar och faktura

cells: Gratistidning till kunder med huvudsakligen redaktionell text

cells: Gratistidning till bilägare av visst bilmärke

cells: Häfte/blad med tidtabeller för allmänna kommunikationer

cells: Informationsblad med allmän information om en idrottsklubbs verksamhet

cells: Informationsblad med allmän information om ett museums verksamhet

cells: Informationsblad om läkemedel samt dess biverkningar m.m.

cells: Informationsblad om politiskt parti och dess politik

cells: Informationsbroschyr om företag, marknadsföring av varumärket

cells: Informationsfolder som bifogas en produkt

cells: Informationshäfte från regiontrafiken om villkor för resande

cells: Informationshäfte för att locka företag till region

cells: Informationshäfte med en presentation om ost med reklam för osttillverkaren

cells: Informationshäfte om en kommuns unika företräden

cells: Informationshäfte om en koncern (siffror och fakta) för i huvudsak internt bruk

cells: Informationshäfte om en museiutställning

cells: Informationshäfte om svensk konst, musik, film

cells: Informationshäfte till nyinflyttade i kommunen

cells: Instruktionsbok som medföljer annan vara

cells: Jubileumsbok/tidning som beskriver ett företags historia med reklaminslag

cells: Kompisbok (Mina vänner, Mina klasskamrater)

cells: Kurskatalog från högskola, universitet eller gymnasieskola

cells: Produkthäfte, bilder och beskrivning av sortiment

cells: Produktkatalog avseende varor eller tjänster

cells: Program om biblioteks kommande verksamhet

cells: Program om museums kommande utställningar, viss annonsering

cells: Programblad för idrottslig verksamhet med viss reklam

cells: Reklamblad om en idrottsklubbs kommande tävling

cells: Reklamblad om ett museums kommande utställning

cells: Turistinformationshäfte som ges ut av kommun, viss annonsering


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 618607-10/111

title: Begreppet hel ålderspension i socialavgiftslagen

text: 1 Sammanfattning

text: Den som betalar egenavgifter och har haft hel ålderspension under hela inkomståret ska bara betala ålderspensionsavgift. En förutsättning är då att den avgiftsskyldige har tagit ut såväl hel inkomstpension/tilläggspension som hel premiepension.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Den som betalar egenavgifter och har tagit ut hel ålderspension hela året ska bara betala ålderspensionsavgiften. Det finns möjlighet att redan från 61 års ålder ta ut ålderspension från den allmänna pensionen. Den består av två delar, inkomst- eller tilläggspension respektive premiepension. Tidigare ansvarade Försäkringskassan för inkomst- och tilläggspensionen och ansvaret för premiepensionen låg på Premiepensionsmyndigheten. Från 2010 är det Pensionsmyndigheten som ansvarar för alla delar av den allmänna pensionen. När Försäkringskassan rapporterade till Skatteverket att den försäkrade hela året hade tagit ut hel inkomst- eller tilläggspension medförde det att den försäkrade endast debiterades ålderspensionsavgiften av egenavgifterna. I vilken mån den försäkrade tog ut premiepension saknade betydelse för egenavgifterna. Fråga har nu kommit om det kan rymmas inom begreppet "hel ålderspension" när en person endast tar ut hel inkomst- eller tilläggspension och skjuter upp uttaget av premiepension.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av

text: 3 kap. 16 § socialavgiftslagen

text: (2000:980, SAL) framgår att den som har haft hel ålderspension enligt lagen (1998:674, LIP) om inkomstgrundad ålderspension eller lagen (

text: ) om garantipension hela inkomståret bara ska betala ålderspensionsavgiften. I

text: 1 kap.

text: LIP finns bestämmelserna om försäkringens omfattning och i

text: 1 §

text: sägs att lagen innehåller bestämmelser om försäkring för inkomstgrundad ålderspension i form av inkomstpension, tilläggspension och premiepension.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Skatteverkets uppfattning är att begreppet "hel ålderspension" i

text: 3 kap. 16 §

text: SAL innefattar alla delar av inkomstpensionen som den försäkrade har möjlighet att ta ut. Stöd för det finns i

text: 1 kap. 1 §

text: LIP som anger vad som ingår i den inkomstgrundade ålderspensionen.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 618646-10/111

title: Kapitalvinst – bedömning av om tillgång som har förvärvats genom arv, testamente, gåva eller bodelning är en s.k. personlig tillgång

text: 1 Sammanfattning

text: Särskilda bestämmelser gäller vid försäljning av tillgångar som den skattskyldige har innehaft för personligt bruk, s.k. personliga tillgångar. Om tillgången har förvärvats genom arv, testamente, gåva eller bodelning, ska bedömningen av om försäljningen avser en personlig tillgång ske med hänsyn till hur tillgången sammantaget har använts av de olika ägarna sedan det närmast föregående köpet. En tillgång kan alltså skifta karaktär från personlig tillgång till kapitalplacering eller vice versa hos en ny ägare, beroende på hur tillgången har använts av honom.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Försäljning av andra tillgångar än fastigheter, bostadsrätter, värdepapper och andelar i handelsbolag, beskattas enligt bestämmelserna i 52 kap. Inkomstskattelag (

text: ), IL. Särskilda bestämmelser gäller för tillgångar som den skattskyldige har innehaft för personligt bruk, s.k. personliga tillgångar.

text: Om en tillgång förvärvas genom ett benefikt fång, dvs. genom arv, testamente, gåva eller bodelning, inträder förvärvaren i den tidigare ägarens skattemässiga situation (kontinuitetsregeln). Regeringsrätten har i

text: RÅ 2009 ref. 77

text: uttalat att kontinuitetsregeln även är tillämplig vid bedömningen av om tillgång som har förvärvats genom ett benefikt fång är en personlig tillgång.

text: Frågan gäller tillämpningen av kontinuitetsregeln när de olika ägarna har använt tillgången på väsentligt skilda sätt.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: För tillgångar som den skattskyldige har innehaft för personligt bruk (personliga tillgångar) får omkostnadsbeloppet beräknas till 25 procent av försäljningsintäkten efter avräkning för försäljningsutgifter (

text: 52 kap. 2 § första stycket

text: IL).

text: Kapitalvinster vid försäljning av personliga tillgångar ska tas upp bara till den del de för året överstiger 50 000 kr (

text: 52 kap. 2 § andra stycket

text: IL).

text: Förluster vid försäljning av personliga tillgångar får inte dras av (

text: 52 kap. 5 §

text: IL).

text: Om en tillgång förvärvas genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt, inträder förvärvaren i den tidigare ägarens skattemässiga situation (

text: 44 kap. 21 § första stycket

text: IL).

text: I

text: RÅ 2009 ref. 77

text: hade tre barnbarn ärvt en tavla av sin morfar. Tavlan hade hängt i morföräldrarnas bostad sedan 40-talet. Kort efter arvskiftet lämnade arvtagarna tavlan till en auktionsfirma, som sålde den för 5,6 miljoner kronor. Regeringsrätten anförde att kontinuitetsregeln medför att egendom som hos arvlåtaren var personlig tillgång genom arvet blir personlig tillgång också hos förvärvaren. Enbart det förhållandet att arvtagarna bestämde sig för att sälja tavlan kan inte föranleda att tavlan ska anses ha förlorat sin karaktär av personlig tillgång.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Av lagens förarbeten framgår att en gräns bör dras mellan rena kapitalplaceringar och tillgångar som t.ex. har använts för nyttobruk eller som prydnadsföremål. Tillgången kan vara en personlig tillgång även om det finns ett inslag av kapitalplacering, men om detta inslag dominerar ska tillgången inte anses vara en personlig tillgång (

text: prop. 1989/90:110 s. 474

text: Bedömningen ska ske efter hur ägaren har använt eller brukat tillgången under hela sitt innehav. En tillgång kan under ett och samma innehav tillgodose olika ändamål, varför innehavet kan skifta karaktär från kapitalplacering till personlig tillgång eller vice versa. En tavla kan t.ex. ha köpts som prydnadsföremål i det egna hemmet, men efter ett antal år har den stigit kraftigt i värde, varför den av säkerhetsskäl förvaras i ett bankfack eller liknande. Ett antal diamanter kan ha köpts som kapitalplacering, men senare ha innefattats i smycken som används för personligt bruk.

text: Kontinuitetsregeln i 44 kap. 21 § anger att den som t.ex. ärver en viss tillgång ska inträda i den tidigare ägarens skattemässiga situation. Kontinuitetsregeln var tidigare införd i 24 § 1 mom. tredje stycket lag (

text: ) om statlig inkomstskatt med följande lydelse. "Har den avyttrade egendomen förvärvats av den skattskyldige genom arv, testamente, gåva bodelning eller annat fång som icke är jämförligt med köp eller byte, anses egendomen förvärvad genom det köp, byte eller jämförligt fång som skett närmast dessförinnan".

text: Vid kapitalvinstbeskattningen ska den skattskyldiges innehav hänföras tillbaka till det närmast föregående köpet, vilket bl.a. medför att den nya ägaren övertar den tidigare ägarens anskaffningsutgift och förbättringsutgifter (omkostnadsbelopp). Kontinuitetsregeln innebär alltså att förvärvaren ska försättas i samma situation som om han själv ägt tillgången från det senaste köpet. Detta medför enligt Skatteverket att bedömningen av om försäljningen avser en personlig tillgång ska ske med hänsyn till hur tillgången sammantaget har använts av tidigare ägare och ny ägare. En tillgång kan alltså skifta karaktär från personlig tillgång till kapitalplacering eller vice versa hos en ny ägare, beroende på hur tillgången har använts av honom.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 618649-10/111

title: Kapitalvinst - beräkning av omkostnadsbeloppet när skattefri ersättning har erhållits för skada på privatbostadsfastighet

text: 1 Sammanfattning

text: Samtliga skattefria ersättningar för skada på privatbostadsfastighet, som inte har använts för att åtgärda eller bota den skada som ersättningen avser, medför att omkostnadsbeloppet ska minskas vid kapitalvinstberäkningen.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Ersättning för skada på en privatbostadsfastighet är skattefri. Ersättning kan även utbetalas för en värdeminskning på fastigheten, utan samband med någon konkret fysisk skada som kan åtgärdas. Fastigheten kan t.ex. ha sjunkit i värde pga. buller eller andra störningar från någon intilliggande verksamhet, vilket har medfört en försämrad boendemiljö. Regeringsrätten har i

text: RÅ 2008 ref. 87

text: uttalat att även en sådan ersättning är skattefri, trots att den avser en skada som fastighetsägaren inte har möjlighet att reparera eller åtgärda på annat sätt.

text: Enligt 45 kap. 26 § Inkomstskattelag (

text: ), IL, kan utgifter för att åtgärda skadan inte vara en avdragsgill förbättringsutgift, till den del som utgiften har täckts av en skattefri skadeersättning. Om ersättningen är högre än utgifterna för att åtgärda skadan, ska fastighetens anskaffningsutgift minskas med det överskjutande beloppet. Detta medför att den del av ersättningen som inte har förbrukats för att åtgärda skadan, kommer vid en senare försäljning av fastigheten att bli beskattad genom en ökning av kapitalvinsten.

text: Lydelsen i

text: 45 kap. 26 §

text: IL kan tolkas som att bestämmelsen endast reglerar skattefri skadeersättning för "förbättringsarbeten eller likställda reparations- och underhållsarbeten". Frågan gäller således om bestämmelsen i

text: 45 kap. 26 §

text: IL omfattar alla typer av skattefria skadeersättningar, t.ex. sådan ersättning för förmögenhetsskada som förelåg i

text: RÅ 2008 ref. 87

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Försäkringsersättning och annan ersättning för skada på en tillgång är skattefri, såvida inte ersättningen avser en tillgång i näringsverksamhet (

text: 8 kap. 22 §

text: IL).

text: Följden av att fastighetsägaren har fått en sådan skattefri ersättning regleras i

text: 45 kap. 26 §

text: IL som har följande lydelse

text: "Om fastighetsägaren har fått skattefri försäkringsersättning eller annan skattefri skadeersättning för förbättringsarbeten eller därmed likställda reparations- och underhållsarbeten, ska utgifterna för arbetena räknas med bara till den del de inte täcks av ersättningen. Har ersättningen överstigit utgifterna, ska anskaffningsutgiften minskas med det överskjutande beloppet."

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Andra ledet i

text: 45 kap. 26 §

text: IL anger "Har ersättningen överstigit utgifterna, ska anskaffningsutgiften minskas med det överskjutande beloppet". Den närmare frågan gäller innebörden av ordet " ersättningen " . Hänvisar det till " skattefri försäkringsersättning eller annan skattefri skadeersättning " , eller ska ersättningen också ha lämnats för "förbättringsarbeten eller därmed likställda reparations- och underhållsarbeten"?

text: Generellt sett ska skadeersättningen kompensera ägaren för den minskning av fastighetens värde som skadan har medfört, dvs. försätta ägaren i samma ekonomiska ställning som om skadan inte hade uppkommit. Försäkringsersättning och annan skadeersättning lämnas alltså i många fall inte för något specifikt arbete, utan utgår med hänsyn till det ekonomiska värde som motsvarar skadan. Rätt till ersättning förutsätter inte heller att skadan åtgärdas eller botas.

text: I förarbetena framhålls t.ex. det fallet att en byggnad brinner ned utan att återuppföras och att fastigheten (marken) därefter säljs (

text: prop. 1967:153 s. 138

text: ). Av

text: RÅ 1973 ref. 28

text: framgår att skadeersättningen för en nedbrunnen byggnad även medför att anskaffningsutgiften för marken ska reduceras. Tillämpning av

text: 45 kap. 26 §

text: IL förutsätter alltså inte att någon del av skadeersättningen också har förbrukats för förbättringsarbeten eller därmed likställda reparations- och underhållsarbeten .

text: Frågan blir då om det har någon betydelse att ersättningen avser en skada som i och för sig, helt eller delvis, skulle ha kunnat åtgärdas genom förbättringsarbeten eller därmed likställda reparations- och underhållsarbeten .

text: I realiteten kan skadeersättningen jämställas med erhållen köpeskilling vid en delförsäljning av fastigheten, genom att ägaren tillgodoförs en viss del av det värde som fastigheten hade före skadetillfället. En omedelbar beskattning av skadeersättningen kan emellertid försvåra ägarens möjlighet att åtgärda skadan. Departementschefen framhöll att ersättningen därför inte bör medföra en omedelbar kapitalvinstbeskattning, utan ersättningen ska istället beaktas vid kapitalvinstberäkningen efter en försäljning av fastigheten (

text: prop. 1967:153 s. 138

text: Om skadan inte åtgärdas, med följd att fastighetens värdeminskning blir bestående, så kommer detta i princip att medföra en lägre försäljningsintäkt och därmed också en lägre beskattningsbar kapitalvinst. Fastighetsägaren har dock tidigare blivit kompenserad för denna minskning av fastighetens värde, varför det leder till ett skattemässigt riktigt resultat att en sådan erhållen ersättning beaktas vid en senare kapitalvinstbeskattning.

text: En tillämpning av

text: 45 kap. 26 §

text: IL är inte beroende av att det också har utförts arbeten på fastigheten för att åtgärda skadan. Helt klart är att ersättningen ska minska fastighetens anskaffningsutgift i de fall ägaren har avstått från att åtgärda skadan. Tillämpningen av bestämmelsen kan rimligtvis inte vara beroende av orsaken till att skadan inte åtgärdades. Oavsett om skadan kunde avhjälpas eller inte så är fastighetsägaren i samma ekonomiska situation.

text: Bestämmelsen i

text: 45 kap. 26 §

text: IL anger två skilda konsekvenser av att skattefri skadeersättning har erhållits,

text: dels att utgifter för förbättringsarbeten inte är avdragsgilla till den del som utgifterna har täckts av skattefri skadeersättning,

text: dels att den del av skattefri skadeersättning som inte har förbrukats för att åtgärda eller bota skadan, ska minska anskaffningsutgiften och därmed beaktas vid en kommande försäljning av fastigheten.

text: Enligt Skatteverket har det alltså ingen betydelse om skadan till någon del har åtgärdats, eller om det ens har funnits någon möjlighet att åtgärda skadan. Ordet "ersättningen" i

text: 45 kap. 26 § andra meningen

text: IL avser alltså all skadeersättning för privatbostadsfastighet som är skattefri enligt

text: 8 kap. 22 §

text: IL. En sådan tolkning av bestämmelsen överensstämmer också med de motiv som lagstiftaren anförde i proposition 1967:153 s. 137-138.