doctype: stallningstagande

text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/066/2026

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Staten eller parter eller organisationer som kontrollerar hela eller en betydande del av statens territorium, se

text: 4 kap. 1 § andra stycket

text: UtlL och artikel 7.1 skyddsgrundsdirektivet. 2 Jfr

text: MIG 2007:12

text: . Det är endast i det fall att om det står klart att alla från ett visst land/region/alla som tillhör en viss grupp har rätt till skydd enligt svensk rätt som en tillförlitlighetsutredning kan underlåtas. Detta är dock en undantagssituation. En tillförlitlighetsprövning behöver heller inte göras om den sökande endast åberopar omständigheter som inte kan utgöra skyddsgrunder, t.ex. enbart ekonomiska eller sociala skäl.

text: Se vidare rättslig styrning om ett effektivt myndighetsskydd.

text: Se

text: MIG 2013:2

text: och

text: MIG 2018:14

text: . 5 Se

text: MIG 2009:4

text: . 6 Se

text: MIG 2019:14

text: . 7 Artikel 4.3 d skyddsgrundsdirektivet 8 Artikel 5.2 skyddsgrundsdirektivet.

text: Guidelines on International Protection: Religion-Based Refugee Claims under Article 1A(2) of the 1951 Convention and/or the 1967 Protocol relating to the Status of Refugees, HCR/GIP/04/06, 28 april 2004, s.12 (Lifos 24830).

text: I

text: MIG 2018:16

text: ansågs en ung afghansk man inte vara skyddsbehövande. En viss anpassning till Sverige och svenska sedvänjor under tonåren ansågs heller inte utgöra synnerligen ömmande omständigheter enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: eller brott mot

text: artikel 8 Europakonventionen

text: I

text: MIG 2018:16

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: eller brott mot

text: artikel 8 Europakonventionen

text: Jfr

text: MIG 2008:21

text: EU-parlamentets och rådets och direktiv

text: om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet (omarbetning).

text: Guidelines on International Protection: Religion-Based Refugee Claims under Article 1A(2) of the 1951 Convention and/or the 1967 Protocol relating to the Status of Refugees, HCR/GIP/04/06, 28 april 2004 (Lifos 24830). 15 Dom den 5 september 2012 i de förenade målen

text: och

text: (Lifos 30011).

text: Dom den 4 oktober 2018 i

text: mål C-56/17

text: Dom den 19 december 2017 i målet

text: A. mot Schweiz

text: , ansökan nr

text: (Lifos 41113).

nyckelord:
Praxis
Lagstiftning
Konvertiter
Utlänningslag
Religion
Sur place

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: Metod för prövningen då religion, inklusive konversion och ateism m.m. åberopas som asylskäl - RS/027/2021 (Version 2.0)

org: migr

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

type: rubrik

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Sammanfattning

text: • Vid prövningen av religion som asylskäl, vare sig det gäller personer som redan i hemlandet har en viss religiös uppfattning eller personer som åberopar att de i Sverige har konverterat eller blivit ateister, ska inledningsvis aktuell och relevant landinformation inhämtas.

text: • Det ska göras en noggrann utredning av religionens betydelse för den sökande, och vilket uttryck denna tar sig både i Sverige och hur den kommer att ta sig vid ett återvändande till hemlandet.

text: • Då personer åberopar att de har konverterat till en annan religion, oftast kristendomen, eller blivit ateister eller har antagit en annan icke-religiös livsåskådning eller kommer att uppfattas som apostater efter ankomsten till Sverige måste utredas hur genuin denna övertygelse är. Tillförlitligheten i utsagan blir av stor betydelse.

text: • Utredningen bör ta sikte på bl.a. hur processen att komma fram till ett ställningstagande kring konversion eller ateism har gått till. Vidare hur detta kommer att manifesteras vid ett återvändande och varför konversion eller ateism måste manifesteras på detta sätt.

text: • Om det inte finns grund för flyktingskap på grund av religiös uppfattning, kan det finnas grund för flyktingskap till följd av tillskriven religiös uppfattning eller någon annan flyktinggrund.

text: • Det ska göras en framåtsyftande bedömning av om utövandet av den religiösa uppfattningen kommer att leda till skyddsgrundande behandling. Frågan huruvida en åberopad konversion eller ställningstagande som ateist har kommit till kännedom i hemlandet aktualiseras ofta.

text: • Det ska göras en sedvanlig prövning av frågan om det finns myndighetsskydd och om det finns ett internt flyktalternativ.

text: 1. Syfte och bakgrund

text: Frågor om religion och konversion till en annan religion som asylskäl är ofta komplexa att avgöra. Då en person åberopar att han eller hon har blivit ateist eller har en annan icke-religiös livsåskådning eller har avfallit från en tidigare religion saknas vägledning om hur bedömningen ska göras. Detta rättsliga ställningstagande syftar till att redogöra för gällande regelverk och ge en metod för prövning av religion som asylskäl samt en metod då konversion eller ateism åberopas som asylskäl.

text: 2. Gällande rätt

text: Se bilaga.

text: 3. Rättslig bedömning

text: 3.1 Allmänt

text: Som framgår av den rättsliga regleringen, är enbart medlemskap i ett visst religiöst samfund normalt inte tillräckligt för att medföra flyktingskap. Det innebär att en individuell bedömning av personens religiösa tillhörighet och risken för skyddsgrundande behandling måste göras. Religion kan vara knuten till t. ex. kön, politisk uppfattning, ras eller etnicitet. En person kan vara flykting på grund av flera parallella eller kombinerade grunder, t.ex. religiös tillhörighet och kön, eller religiös tillhörighet och tillskriven politisk uppfattning.

text: 3.2 Metod och utredning då det åberopas förföljelse på grund av religiös tillhörighet eller konversion redan i hemlandet

text: 3.2.1 Allmänt

text: Följande metod bör användas för utredning i ärenden där tillhörighet till viss religion åberopas. Den bygger på den rättsliga reglering, praxis och de andra källor som redovisas i avsnitt 2 (bilagan till detta ställningstagande). Förevarande avsnitt (3.2) behandlar situationen då en person åberopar förföljelse på grund av en religiös tillhörighet som fanns redan i hemlandet eller då personen har konverterat till en annan religion i hemlandet. Frågeställningar rörande konversion respektive ateism m.m. sur place, d.v.s. efter ankomsten till Sverige, behandlas i senare avsnitt.

text: 3.2.2 Inhämta landinformation

text: Först bör relevant och aktuell landinformation inhämtas för att fastställa om medlemmar i den aktuella religiösa gruppen i personens hemland är utsatt för sådan behandling som till sin natur och sin omfattning utgör skyddsgrundande förföljelse. Det måste alltså vara fråga om behandling som når upp till kraven på förföljelse.

text: För det fall att handlingar som ingår i utövandet av religionsfriheten, är kriminaliserade med döds- eller fängelsestraff i hemlandet, bör landinformationen avse även om dessa straff tillämpas i praktiken.

text: Eftersom religiösa bruk, traditioner eller seder kan variera mellan olika församlingar och mellan olika länder och regioner är det viktigt att få fram tillförlitlig, aktuell och relevant landinformation. Religion är ofta på grund av sin koppling till såväl identitet och kultur/levnadssätt även knuten till frågor om kön, politik, ras, etnicitet och kulturella normer. Landinformationen bör därför även beakta dessa aspekter.

text: Eftersom förföljelse inte behöver utgå från staten är det viktigt att även utreda förföljelse från icke-statliga aktörer. Här bör landinformationen avse om den aktuella personen kan få ett effektivt skydd av myndigheter eller någon annan aktör som kan tillhandahålla ett sådant skydd.

text: 3.2.3 Individualisering

text: Eftersom bevisningen i ärenden om religiös uppfattning i huvudsak bygger på den enskildes utsaga är det av stor vikt för att kunna individualisera utredningen att den enskildes personliga omständigheter utreds i början av intervjun. Här bör utredningen klargöra den sökandes sociala och ekonomiska status i hemlandet samt personens utbildningsnivå (såväl i allmänna frågor som i religiösa frågor). Vidare kan det ha betydelse om personen kommer från stad eller landsbygd, från ett religiöst homogent eller mångkulturellt samhälle. I början av utredningen måste också klargöras vilken förmåga personen har att uttrycka sig verbalt om sina personliga omständigheter.

text: Man måste också beakta att övergång från en religion till en annan får anses vara en stor förändring i varje människas liv. För vissa är det en intellektuell process medan för andra en mer känslomässig process.

text: 3.2.4 Utredning av den sökandes uppgifter om sin religiösa tillhörighet

text: Då den sökande åberopar att han/hon har utsatts för skyddsgrundande behandling på grund av sin religiösa tillhörighet bör utredas vad som har hänt och vem/vilka som har utövat förföljelsen. I det fall förföljelsen har utgått från enskilda personer eller grupper bör den sökande tillfrågas om han/hon har försökt få skydd av myndigheterna.

text: Det måste göras en utredning av den sökandes tillförlitlighet. Det ska enligt nedan utredas huruvida den sökande tillhör en viss religion, hur detta tar sig uttryck och hur personen har utövat och kommer att utöva religionen vid ett återvändande.

text: Skriftlig bevisning om tillhörighet till en viss religiös grupp och andra handlingar om att den sökande har en viss tro ger ett visst stöd för att de åberopade uppgifterna är tillförlitliga om det inte finns anledning att ifrågasätta bevisningens äkthet eller riktighet. Enbart innehavet av skriftlig bevisning, som inte kan ifrågasättas, är dock inte tillräckligt för att göra sannolikt att den sökande har en viss religion. Den muntliga utredningen blir i de flesta fall helt avgörande för bedömningen.

text: En utredning av religiös övertygelse bör t.ex. inkludera detaljer om

text: • vilka möjligheter som generellt sett finns att utöva religionen i hemlandet, • hur sökanden i hemlandet haft och gett uttryck för sin religiösa övertygelse liksom eventuell ställning/funktion i ett religiöst samfund i hemlandet, • hur sökandens religiösa övertygelse kommer till uttryck i Sverige, inklusive eventuell ställning/funktion i ett religiöst samfund i Sverige, • den sökandes trosuppfattning, religiösa identitet och hur den sökande ger uttryck för sin religion, t.ex. hur hans/hennes tillbedjan genomförs och vilka ritualer som han/hon iakttar, • betydelsen av religionen i hans/hennes vardagsliv, bl.a. om religiösa sedvänjor i t.ex. diet och klädsel tillämpas, • vilken betydelse den religiösa identiteten har för personen och hur viktig eller central den religiösa övertygelsen och det religiösa uttryckssättet är för den sökande, • hur den sökande kommer att ge uttryck för sin tro vid ett återvändande, • vad den sökande riskerar vid ett återvändande till hemlandet.

text: När det gäller sökandens kunskap om sin religion måste beaktas att inte alla troende känner till detaljer inom religionen. Detta kan gälla den som aldrig fått någon religionsundervisning och som fötts in i tron. För dessa bör dock ändå huvuddragen i religionen vara kända. För den som är född in i en tro och där det inte finns anledning att ifrågasätta personens religiösa uppfattning behöver utredningen inte bli så omfattande. Den sökande måste inte kunna redogöra för samtliga delar i sin religion.

text: Det bör beaktas att en särskild handling, t. ex. ett offentligt utövande av en viss religiös handling, kan vara särskilt viktig för den enskilde personen för att bevara sin religiösa identitet, även om denna handling inte utgör en central del för det aktuella religiösa samfundet.

text: 3.2.5 Tillskriven religiös uppfattning och andra flyktinggrunder

text: Om det inte finns grund för flyktingskap på grund av den sökandes religiösa uppfattning/tillhörighet måste prövas om personen ändå kommer att tillskrivas att ha en religiös uppfattning när han/hon återvänder till hemlandet. För en tillskriven uppfattning spelar det ingen roll huruvida personen verkligen har den tillskrivna uppfattningen.

text: Om detta heller inte är fallet, bör en prövning göras huruvida personen riskerar förföljelse på andra flyktinggrunder, t.ex. kön eller tillskriven politisk uppfattning.

text: 3.2.6 Framåtsyftande bedömning

text: Om man på grund av landinformationen och utredningen kommer fram till att personen på grund av sin religion kan komma att utsättas för förföljelse ska det göras en framåtsyftande bedömning om personen löper en reell risk att utsättas för förföljelse vid ett återvändande till hemlandet. Likaså om personen har gjort sannolikt att han/hon kommer att tillskrivas en religiös uppfattning. Det finns inget krav på att personen redan har utsatts för förföljelse, men tidigare förföljelse kan utgöra en indikation på att personen även i framtiden kommer att utsättas för förföljelse.

text: Det bör prövas om den religiösa uppfattningen eller konversionen kommit till myndigheternas eller andra personers kännedom i hemlandet. Det är den sökande som har bevisbördan för att så har skett.

text: Om så inte är fallet ska prövas hur den sökande kommer att manifestera sin religion vid ett återvändande. Här ska beaktas hur personen tidigare har levt i hemlandet och hur han/hon har utövat sin tro där och vad som skulle hända om personen fortsätter att på samma sätt utöva sin tro när han/hon återvänder. Det är även av intresse av hur den sökande har manifesterat sin tro i Sverige. Om personen inte har varit offentlig med sin religiösa tillhörighet i Sverige kan det finnas skäl att tro att han/hon inte kommer att vara det i hemlandet. Om den sökande gör sannolikt att han/hon kommer att välja att offentligt visa sin tillhörighet till sin religion måste bedömas om detta kan leda till att personen utsätts för förföljelse.

text: Vid bedömningen måste beaktas att den sökande varken kan eller får förväntas dölja eller avstå från en religiös handling/uppfattning, som han/hon inte är villig att dölja eller avstå från därför att den är av en avgörande betydelse för personen att utöva religionen eller bevara den religiösa identiteten. Endast den omständigheten att den sökande inte kan agera på samma sätt i sitt hemland som han/hon kan göra i det land där han/hon söker asyl är inte i sig skyddsgrundande eftersom Europakonventionen inte garanterar sökanden samma religionsfrihet som i de konventionsanslutna staterna. Det avgörande vid bedömningen är den konkreta risken för sådan behandling som når upp till förföljelse.

text: Förföljelse kan utgå från enskilda personer eller grupper och/eller från staten. Om man kommer fram till att personen riskerar förföljelse av enskilda personer/grupper vid ett återvändande, ska bedömas om personen kan få skydd av myndigheterna. Utgår förföljelsen från staten finns det en presumtion för att det inte finns myndighetsskydd.

text: .2.7 Möjligheten till internflykt

text: När det konstaterats finnas ett skyddsbehov, ska möjligheten till internflykt bedömas. Detta är en integrerad del av skyddsprövningen.

text: Vid bedömningen måste det finnas ett relevant flyktalternativ; d.v.s. om det finns en hotbild och i så fall ett godtagbart skydd för personen i det aktuella området. Landinformationen kan t.ex. visa att omgivningens krav på att praktisera islam beror på vilken religiös miljö man lever i. Det kan finnas liberala miljöer med större tolerans i urbana områden. Vidare måste det finnas en möjlighet för en sökande att resa till ett visst utpekat område och om personen kan få tillträde dit samt om personen kan bosätta sig där. Därefter får det bedömas om det aktuella området utgör ett rimligt internt flyktalternativ; dvs. att den sökande inte möts av alltför svåra humanitära förhållanden på orten. Migrationsverket har bevisbördan för att det finns en ort som kan utgöra ett internt flyktalternativ. Resvägen till internflyktsalternativet måste också vara säker.

text: 3.3 Utredning då konversion ”sur place” åberopas

text: 3.3.1 Allmänt

text: Det förekommer att asylsökande efter en tid i Sverige åberopar som skyddsskäl att de har konverterat till kristendomen och kommer att leva som kristna vid ett återvändande till hemlandet.

text: Konversion innebär att en person övergår från en religion eller trossamfund till en annan. Begreppet apostasi, som förekommer ibland, innebär att en person avfaller från, eller lämnar, en rörelse eller tro. Det syftar vanligtvis på avfall från en religion, i det här sammanhanget islam. Asylskäl som uppstår sur place, innebär att risken för illabehandling uppkommer efter att den sökande har lämnat ursprungslandet.

text: I detta sammanhang kommer att behandlas den prövning som ska göras då en person åberopar att han/hon efter ankomsten till Sverige har konverterat till en annan religion, normalt kristendomen, och att detta kommer att medföra förföljelse vid ett återvändande.

text: Om den sökande, efter att ha lämnat ursprungslandet, ägnat sig åt en verksamhet, vars enda syfte var att skapa tillräckliga förutsättningar för att kunna beviljas internationellt skydd, ska man bedöma om verksamheten skulle utsätta den sökande för förföljelse vid ett återvändande. En välgrundad fruktan för förföljelse kan grunda sig på en verksamhet som den sökande ägnat sig åt efter att han/hon lämnade ursprungslandet, i synnerhet om denna verksamhet är en fortsättning på åsikter eller en inställning som den sökande hade i ursprungslandet.

text: Migrationsöverdomstolen uttalar i

text: MIG 2011:29

text: i detta sammanhang att det har betydelse för prövningen av huruvida ett behov av internationellt skydd uppstått sur place om sökanden redan i hemlandet haft, och kanske gett uttryck för, den religiösa övertygelse han eller hon kommit att öppet bekänna sig till i mottagarlandet. Sökandens agerande i det land där han/hon söker asyl kan då anses spegla personens genuina religiösa övertygelse.

text: UNHCR:s guidelines anger att för det fall en person konverterar uppkommer det ofta trovärdighetsfrågor och en omsorgsfull utredning av omständigheterna och genuiniteten av konversionen måste göras. I

text: MIG 2011:29

text: uttalar Migrationsöverdomstolen att en övergång från en religion till en annan får anses vara en stor förändring i varje människas liv. När det handlar om konversion efter det att utlänningen lämnat sitt ursprungsland påkallar trovärdighetsfrågan extra uppmärksamhet. En samlad bedömning ska göras av de omständigheter under vilka konversionen kommit till stånd.

text: Vid prövningen av konversion sur place bör i princip samma metod som ovan användas.

text: 3.3.2 Inhämta landinformation

text: Först bör landinformation inhämtas, se 3.2.2 ovan, i tillämpliga delar. Landinformationen bör även särskilt inriktas på behandlingen av konvertiter i hemlandet.

text: 3.3.3 Individualisering

text: Eftersom bevisningen i ärenden om religiös uppfattning i huvudsak bygger på den enskildes utsaga är det av stor vikt för att kunna individualisera utredningen att den enskildes personliga omständigheter utreds i början av intervjun, se 3.2.3 ovan.

text: 3.3.4 Utredning av den sökandes uppgifter om konversionen och dess följder

text: Skriftlig bevisning om konversionen, ett eventuellt dop eller tillhörighet till eller deltagande i viss kyrka, t.ex. bibelundervisning, ger ett visst stöd för att en konversion ägt rum, men har ingen avgörande betydelse. Det måste utredas om konversionen är genuin och här blir en muntlig utredning oftast helt avgörande.

text: Utredningen bör t.ex. koncentreras sig på:

text: • om och hur den sökande har levt religiöst i hemlandet och huruvida han/hon utövat en tidigare religion i hemlandet och hur detta har tagit sig uttryck, • hur den sökande har kommit i kontakt med kristendomen i Sverige och vad i kristendomen som attraherar personen,

text: • en beskrivning om hur den intellektuella processen lett fram till konversionen, • hur sökandens religiösa övertygelse kommer till uttryck i Sverige, inklusive eventuell ställning/funktion i ett religiöst samfund i Sverige, • betydelsen av den nya religionen i vardagslivet, • vilken betydelse den religiösa identiteten har för personen och hur viktig eller central den religiösa övertygelsen och det religiösa uttryckssättet är för den sökande, • hur den sökande upplever att lämna traditioner i den tidigare religionen, • hur den sökande kommer att manifestera sin nya tro vid ett återvändande och varför den kommer att manifesteras på detta sätt, • vad den sökande riskerar vid ett återvändande.

text: Om den sökande åberopar att han/hon kommer att agera utåt på ett sätt som innebär ett avståndstagande från eller kritik av religionen i hemlandet, bör han/hon tillfrågas varför han/hon kommer att agera på detta sätt och varför den nya religionen (kristendomen) skulle påbjuda eller uppmana till detta. Likaså om den sökande uppger att han/hon vid ett återvändande kommer att missionera för den nya religionen.

text: Att en person efter en tid i Sverige anpassat sig till svenska förhållanden, t.ex. avseende koständringar och att man inte följer religiösa ritualer från hemlandet eller håller högtider och i övrigt lever sekulärt i Sverige, kan men behöver inte betyda att personen har en genuin övertygelse.

text: 3.3.5 Tillskriven religiös uppfattning och andra flyktingrunder

text: Se avsnitt 3.2.5 ovan angående bedömningen. Om konversionen inte bedöms vara genuin, måste det ändå utredas om personen riskerar förföljelse på grund av tillskriven religiös uppfattning eller andra flyktinggrunder.

text: 3.3.6 Framåtsyftande bedömning

text: Även icke-handlingar såsom att inte delta i religiösa krav som uppställs i hemlandet kan utgöra grund för förföljelse om effekten av att inte delta är tillräckligt allvarliga.

text: När det gäller länder där det finns en risk för förföljelse och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av konvertiter måste i den framåtsyftande bedömningen prövas om den åberopade konversionen har kommit till myndigheternas eller andras kännedom. Det är den sökande som har bevisbördan för detta. I Europadomstolens dom

text: A. mot Schweiz

text: (ansökan nr

text: ) var A en vanlig medlem av en kristen kyrka. Domstolen ansåg att han varken genom sina handlingar eller sin funktion varit exponerad på ett sådant sätt att han kunde uppfattas utgöra ett hot mot de iranska myndigheterna.

text: Detta ansågs innebära att det inte fanns någon konkret risk för att de iranska myndigheterna hade fått kännedom om hans konversion.

text: Om så inte är fallet måste det särskilt noga prövas hur den sökande kommer att manifestera sin ”nya” religion (kristendomen) vid ett återvändande. Den sökande måste göra sannolikt att han/hon kommer att manifestera kristendomen på ett sådant sätt i hemlandet att reaktionerna på detta kommer att nå upp till skyddsgrundande förföljelse. Det måste vidare vara en nödvändig förutsättning för den enskilde för att kunna bevara identiteten som kristen att den utövas offentligt. Det är bl.a. av intresse på vilket sätt personen har manifesterat sin ”nya” religion i Sverige. Har han/hon inte varit särskilt aktiv i Sverige finns det normalt ingen anledning att tro att han/hon kommer att vara det i hemlandet.

text: Slutligen ska frågan om myndighetsskydd och möjligheten till ett internt flyktalternativ prövas, se 3.2.6 och 3.2.7 ovan.

text: 3.4 Utredning då ateism ”sur place” åberopas

text: 3.4.1 Allmänt

text: Det förekommer även att asylsökande efter en tid i Sverige åberopar som skyddsskäl att han/hon anser sig vara ateist, ha en annan icke-religiös livsåskådning eller vara apostat och kommer att leva som sådan vid ett återvändande till hemlandet.

text: Med ateism menas i detta sammanhang en person som tagit ställning till att det inte finns någon gud. Med apostat menas en person som har avfallit från en tidigare religion.

text: Se ovan under avsnitt 3.3.1 om de rättsliga grunderna för att bedöma konversion. Detta gäller i relevanta delar även då ateism m.m. åberopas. Det saknas dock vägledning bl.a. för hur den sökande kan göra sannolikt att han/hon är ateist, när ateism vanligtvis inte manifesteras på samma sätt och i samma utsträckning som en religiös tro. Att vara ateist följer i normalfallet inget normerande handlingsmönster eller uttryckssätt och medför heller inget behov av deltagande i religiösa ceremonier o. dyl. Frågan blir snarare hur avsaknaden av religiösa handlingar, såsom att inte delta i religiösa uttryckssätt, kan visa att ett ställningstagande som ateist är genuint. En metod liknande den som gäller för konversion kan tillämpas.

text: 3.4.2 Inhämta landinformation

text: Se ovan under 3.2.2 om att inhämta landinformation. Sådan ska även innefatta behandlingen av ateister, apostater och personer med någon annan icke-religiös livsåskådning.

text: 3.4.3 Individualisering

text: 3.4.4 Utredning

text: Ovanstående innebär att det sällan finns någon skriftlig bevisning om att en person blivit ateist. På samma sätt som när det gäller konversion måste det utredas om ställningstagandet som ateist är genuin och om och i så fall hur personen kommer att leva som ateist vid ett återvändande till hemlandet.

text: Utredningen bör t.ex. koncentrera sig på:

text: • om och hur den sökande har levt religiöst i hemlandet och huruvida han/hon utövat den förhärskande religionen i hemlandet och hur detta har tagit sig uttryck, • en beskrivning om hur den intellektuella processen till ställningstagandet som ateist har gått till • hur den sökande ser på existentiella frågor (t.ex. vad som händer efter döden; hur man tänker i moraliska regler som inte grundar sig på religion; var man hämtar vägledning i moraliska frågor) • hur ställningstagandet som ateist kommer till uttryck i Sverige, • eventuella förändringar i traditioner i hemlandet jämfört med i Sverige, • om och hur den sökande kommer att ge uttryck för sin ateism vid ett återvändande och varför den kommer att manifesteras på detta sätt, t.ex. om du ska gifta dig här och i hemlandet, hur skulle du då gå till väga, • vad den sökande riskerar vid ett återvändande till hemlandet.

text: Om den sökande åberopar att han/hon kommer att agera utåt på ett sätt som innebär ett avståndstagande från eller kritik av religionen i hemlandet, bör han/hon tillfrågas varför han/hon kommer att agera på detta sätt och varför övertygelsen som ateist skulle påbjuda eller uppmana till detta. Frågor kan också ställas om orsaken till avståndstagande från den förra religionen. Om det handlar om missnöje med förhållandena i hemlandet eller beteenden hos personer som bekänner sig till den tidigare religionen, kan, men behöver inte det betyda att den sökande är ateist.

text: Att en person efter en tid i Sverige anpassat sig till svenska förhållanden, t.ex. avseende koständringar och att man inte följer religiösa ritualer från hemlandet eller håller högtider och i övrigt lever sekulärt i Sverige, kan men behöver inte betyda att personen har en genuin övertygelse och kommer att leva som ateist i hemlandet.

text: 3.4.5 Tillskriven religiös uppfattning och andra flyktinggrunder

text: Se avsnitt 3.2.5 ovan angående bedömningen. Om ställningstagandet som ateist inte bedöms vara genuin, måste det ändå utredas om personen riskerar att uppfattas ha en annan religion än den förhärskande religionen i hemlandet eller ha en viss politisk uppfattning. Det måste prövas huruvida personen riskerar förföljelse på grund av tillskriven religiös eller politisk uppfattning eller andra flyktinggrunder.

text: 3.4.6 Framåtsyftande bedömning

text: Även icke-handlingar, såsom att inte delta i religiösa krav eller sedvänjor som uppställs i hemlandet, kan i vissa fall innebära att personen uppfattas som att ha frånfallit islam. Omgivningens krav på religiöst deltagande kan förväntas vara avhängigt exempelvis hur traditionell den egna familjen är och hur konservativ ens boendemiljö är. I t.ex. urbana områden med mer liberala miljöer kan det finnas ett mindre tvång för personer att delta i det religiösa livet. Landinformationen är i det här avseendet av stor betydelse.

text: Finns det i den sökandes hemland en risk för förföljelse eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av personer som uppfattas ha frånfallit islam, måste i den framåtsyftande bedömningen prövas om ställningstagandet som ateist har kommit till myndigheternas eller andras kännedom. Det är den sökande som har bevisbördan för detta. Att en person endast riskerar att betraktas som avvikande är inte tillräckligt, om det inte finns en risk för skyddsgrundande behandling. Diskriminering är normalt heller inte tillräckligt om det inte är fråga om sådan kumulativ diskriminering som kan anses utgöra förföljelse.

text: Om så inte är fallet måste det särskilt noga prövas hur den sökande kommer att manifestera sitt ställningstagande som ateist vid ett återvändande. Den sökande måste göra sannolikt att han/hon kommer att manifestera detta på ett sådant sätt i hemlandet att reaktionerna kommer att nå upp till förföljelse. Det måste vidare vara en nödvändig förutsättning för den enskilde för att kunna bevara identiteten som ateist att den utövas offentligt. Det är bl.a. av intresse på vilket sätt personen har manifesterat sin ateism på ett aktivt sätt i Sverige.

text: Slutligen prövas frågan om myndighetsskydd och möjligheten till ett internt flyktalternativ, se 3.2.6 och 3.2.7 ovan. Om det finns en hotbild på den sökandes hemort, ska man beakta att situationen kan skilja sig avsevärt mellan storstäder och landsbygd. Det kan finnas liberala miljöer med större tolerans i urbana områden. Personens sociala status kan också påverka bedömningen.

text: 3.5 Konversion eller ateism m.m. som åberopas sent i processen eller i ett verkställighetsärende

text: Som ovan angetts, förekommer det att personer i ett sent skede av processen, eller på verkställighetsstadiet, åberopar konversion eller ett ställningstagande som ateist som skyddsskäl.

text: Detta kan i många fall bero på att den sökande först utanför hemlandet har kommit i kontakt med andra religioner eller livsåskådningar och attraherats av dem. Att nya asylskäl åberopas sent i processen kan ibland medföra att trovärdigheten i dem kan ifrågasättas, och som anges i utredningsavsnitten ovan (3.3.4 och 3.4.4) påkallar trovärdighetsfrågan särskild uppmärksamhet i utredningen.

text: Konversion eller att frånfalla islam kan i många av de asylsökandes hemländer leda till förföljelse. Det bör då inte ställas särskilt höga krav för att en person i ett verkställighetsärende ska göra behovet av skydd antagligt, vilket krävs för att en ny prövning ska kunna beviljas. Enbart ett påstående om att den sökande t. ex. har konverterat eller är ateist är dock normalt inte tillräckligt. Enbart påståenden om att den sökande har anpassat sig till en västerländsk levnadsstil är normalt heller inte tillräckligt.

text: Om ny prövning beviljas bör den utredning som sker inriktas på bl.a. trovärdighetsfrågan. I

text: MIG 2011:29

text: hade konversionen åberopats som asylskäl en kort tid efter det att utvisningsbeslutet vann laga kraft och dopet hade ägt rum några dagar efter att Migrationsverket hade beslutat att inte bevilja ny prövning. Migrationsöverdomstolen konstaterar då att särskild uppmärksamhet ska riktas mot trovärdigheten i uppgifterna om konversionen.

text: Bilaga till RS/027/2021

text: 2. Gällande rätt m.m.

text: 2.1 Förföljelse på grund av religiös uppfattning

text: 2.1.1 Genèvekonventionen

text: Enligt artikel 1 A 2. Genèvekonventionen är välgrundad fruktan för förföljelse på grund av religion/religiös uppfattning en grund för att anses vara flykting. Motsvarande definition finns i artikel 2 d) i EU:s skyddsgrundsdirektiv och i

text: 4 kap. 1 § första stycket utlänningslagen (2005:716)

text: 2.1.2 Skyddsgrundsdirektivet

text: I artikel 9.1 a) skyddsgrundsdirektivet anges att förföljelse måste utgöras av handlingar som är tillräckligt allvarliga till sin natur eller på grund av sin upprepning för att innebära en allvarlig överträdelse av de grundläggande mänskliga rättigheterna. I artikel 10.1 b) anges att begreppet religion särskilt ska omfatta teistiska, icke-teistiska och ateistiska trosuppfattningar, deltagande i eller avstående från deltagande i formella privata eller offentliga gudstjänster, enskilt eller tillsammans med andra samt andra religiösa handlingar eller åsiktsyttringar eller former av personligt eller gemensamt handlande grundat på eller påbjudet genom någon trosriktning. Enligt artikel 10.2 är det irrelevant huruvida sökanden faktiskt har de egenskaper i fråga om t.ex. religion som är skälet till förföljelsen; det räcker att denna egenskap tillskrivs den sökande av den som utövar förföljelsen (tillskriven uppfattning).

text: 2.1.3 Europakonventionen

text: I

text: artikel 9 Europakonventionen

text: regleras rätten till religionsfrihet. Den innefattar frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer. Ateism synes enligt avgöranden från Europadomstolen omfattas av skyddet för artikel 9. Denna artikel är dock en standard för de konventionsbundna staterna och gäller inte en person som hävdar att han/hon hindras i sin religionsutövning i en icke-konventionsbunden stat.

text: 2.1.4 UNHCR

text: UNHCR:s handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning, liksom de riktlinjer som UNHCR har utfärdat, är inga rättskällor men är av stor betydelse för bl.a. uttolkningen av flyktinggrunderna. Av punkterna 71 – 73 framgår bl.a. följande.

text: Religionsfrihet innefattar en persons frihet att byta religion samt frihet att utöva den offentligt eller enskilt, genom undervisning, andaktsövningar och gudstjänster eller enskilt genom iakttagande av religiösa sedvänjor. Förföljelse på ”grund av religion” kan anta olika former. Det kan t.ex. röra sig om förbud mot medlemskap i ett religiöst samfund, mot enskild eller offentlig gudstjänstutövning eller mot religiös undervisning eller allvarliga diskrimineringsåtgärder riktade mot personer på grund av att de utövar sin religion eller tillhör ett visst religiöst samfund. Enbart medlemskap i ett visst religiöst samfund är normalt inte tillräckligt för att medföra flyktingskap men det kan finnas speciella omständigheter då detta kan vara en tillräcklig grund.

text: I UNHCR:s riktlinjer om religionsbaserade asylansökningar anges att religiös tro, identitet eller livsstil kan betraktas som så grundläggande beståndsdelar av den mänskliga identiteten att man inte kan tvingas dölja, ändra eller göra avkall härvid för att undvika förföljelse (p. 13). I punkt 14 anges att då det åberopas skyddsbehov på grund av religiös förföljelse ska detta undersökas mot bakgrund av den asylsökandes situation. Bl.a. bör utredas sökandens personliga omständigheter och erfarenheter, hur betydelsefull den religiösa tron, identiteten eller livsstilen är för den sökande, vilka följder inskränkningarna skulle få för den sökande, samt hans eller hennes funktion, ställning och engagemang inom religionen och huruvida engagemanget har kommit, eller kan komma, till en förövares kännedom, samt huruvida det kan medföra en behandling som når upp till kraven för förföljelse. För att avgöra om det rör sig om förföljelse, måste undersökas hur viktig eller central livsåskådningen är för den asylsökande (punkt 16).

text: 2.1.5 Praxis

text: Det finns inga relevanta avgöranden från Migrationsöverdomstolen som behandlar just tillhörighet till viss religion som asylskäl.

text: EU-domstolen har i en dom uttalat sig om religion som grund för asyl. Målet gällde inte konversion, utan de sökande hade redan i hemlandet Pakistan varit medlemmar i det muslimska samfundet Ahmadiya.

text: Frågorna var om vilka begränsningar i religionsfriheten som kan utgöra förföljelse i enlighet med artikel 9.1 a i skyddsgrundsdirektivets och om en asylsökandes fruktan är välgrundad även när personen kan undvika förföljelse genom att avstå från visa religiösa handlingar i hemlandet.

text: EU-domstolen uttalade att religionsfriheten är en av grundvalarna i ett demokratiskt samhälle och utgör en grundläggande mänsklig rättighet. Det innebär emellertid inte att samtliga ingrepp i den religionsfrihet som föreskrivs i

text: artikel 10.1 i EU:s rättighetsstadga

text: (som ska ha samma räckvidd som Europakonventionen) utgör sådan förföljelse som grundar flyktingskap.

text: Det måste vara fråga om en allvarlig överträdelse av denna frihet som påverkar den berörda personen på ett väsentligt sätt.

text: Avgörande för bedömningen av vad som utgör förföljelse är inte vilken beståndsdel av religionsfriheten som begränsas, utan förtryckets beskaffenhet och de konsekvenser detta får för den enskilde.

text: Ett förbud mot deltagande i offentliga gudstjänster, enskilt eller tillsammans med andra, kan utgöra förföljelse i enlighet med artikel 9.1 a i direktivet, bl.a. i situationer där ett sådant deltagande medför en verklig risk för inhuman eller kränkande behandling eller bestraffning. Vid bedömningen av graden av den risk som en sökande är utsatt för i ursprungslandet ska såväl objektiva som subjektiva faktorer beaktas. Om ett offentligt utövande av en viss religiös handling är särskilt viktig för den berörde för att bevara sin religiösa identitet är detta en relevant omständighet, även om denna handling inte utgör en central del för det aktuella religiösa samfundet.

text: Fruktan för förföljelse är välgrundad när det med beaktande av den asylsökandes personliga omständigheter bedömts rimligt att tro att denne kommer att utföra sådana religiösa handlingar som utsätter vederbörande för en verklig risk för förföljelse. Vid den individuella bedömningen av en ansökan om flyktingstatus kan myndigheterna inte rimligen förvänta sig att sökanden ska avstå från dessa religiösa handlingar. Ett annat mål gällde en person som uppgav sig i hemlandet Iran ha konverterat till kristendomen. EU-domstolen uttalade att en asylsökande som åberopar risk för förföljelse på grund av religion inte måste uttala sig om eller förete handlingar som bevis om alla delar av begreppet ”religion”. Däremot måste personen för att underbygga sina påståenden, åberopa omständigheter som möjliggör för myndigheterna att pröva deras riktighet. Domstolen uttalar vidare att vid prövningen ska inte endast beaktas den sökandes individuella ställning och personliga förhållanden, utan även till hans/hennes trosuppfattningar och omständigheterna till valet av dessa, hur den sökande förstår och utövar sin tro eller ateism, den sökandes inställning till doktrin, ritualer eller föreskrifter till den religion som sökanden säger sig tillhöra eller önskar lämna, personens eventuella roll i spridandet av tron eller en kombination av religiösa faktorer och andra faktorer som har att göra med identitet, etnicitet eller kön. EU-domstolen uttalar sig slutligen om förföljelsebegreppet då religion åberopas. Det måste vara fråga om en ”allvarlig överträdelse” av religionsfriheten. Om handlingar som ingår i utövandet av religionsfriheten, är kriminaliserade med döds- eller fängelsestraff i hemlandet, måste myndigheterna pröva om dessa straff tillämpas i praktiken. En överträdelse av ett förbud att agera på ett sätt som strider mot statsreligionen i hemlandet och som bestraffas med döds- eller fängelsestraff, kan utgöra förföljelse, om straffen i lagstiftningen tillämpas i praktiken.

text: Från Europadomstolen finns praxis angående rätten till religionsfrihet enligt

text: artikel 9 Europakonventionen

text: . När det gäller frågan om en konventionsstat kan utvisa utlänningar till en icke-konventionsstat där de riskerar att avsevärt hindras i sin religionsutövning, bör bedömning ske utifrån risken för att personen kommer att utsättas för behandling som strider mot artikel 2 (rätt till liv) eller 3 (förbud mot tortyr och omänsklig eller kränkande behandling).

text: Det krävs dock inte att en utvisning endast får ske till ett land där Europakonventionens rättigheter respekteras fullt och effektivt. Om en utlänning hävdar att han/hon skulle hindras i sin religionsutövning på ett sätt som inte överensstämmer med Europakonventionens rättigheter kan artikel 9 i sig inte ge sådana rättigheter. Artikel 9 utgör i första hand en av grundvalarna för ett demokratiskt samhälle och en standard för de konventionsbundna staterna. Det finns i grunden inte någon skyldighet för dessa stater att agera som indirekta garanter för religionsfrihet i resten av världen. Europadomstolen har dock uttalat att det kan finnas fall där ett tillräckligt flagrant brott mot artikel 9 också skulle vara i strid mot artikel 3, även om det är svårt att förutse sådana fall. Skydd ska därför erbjudas om det finns en verklig risk för illabehandling.

text: För mer vägledning gällande

text: artikel 9 Europakonventionen

text: se Europadomstolens Guide to article 9 https://www.echr.coe.int/Documents/Guide_Art_9_ENG.pdf.

text: 2.2. Konversion m. m. sur place

text: 2.2.1 Skyddsgrundsdirektivet

text: Artikel 4 i skyddsgrundsdirektivet handlar om hur medlemsstaterna ska bedöma fakta och omständigheter. Enligt artikel 4.3 d) gäller att om den sökande efter att ha lämnat ursprungslandet ägnat sig åt en verksamhet, vars enda syfte eller vars huvudsyfte var att skapa de nödvändiga förutsättningarna för att ansöka om internationellt skydd, ska man bedöma om denna verksamhet skulle utsätta den sökande för förföljelse eller allvarlig skada om han eller hon återvänder till landet.

text: Artikel 5 handlar om skyddsbehov ”sur place”. I artikel 5.2 anges att en välgrundad fruktan för förföljelse eller en verklig risk för att lida allvarlig skada kan grunda sig på verksamhet som sökanden ägnat sig åt sedan han eller hon lämnade ursprungslandet, i synnerhet om det kan fastställas att den verksamhet som åberopas är ett uttryck för och en fortsättning på åsikter eller en inställning som sökanden hade i ursprungslandet.

text: 2.2.2 UNHCR

text: I UNHCR:s ovan nämnda riktlinjer anges att när personer konverterar kan sur place-skäl uppkomma. I dessa situationer uppkommer ofta trovärdighetsfrågor och en djupgående utredning av omständigheterna och genuiniteten av konversionen måste göras. En sådan utredning bör inkludera karaktären av tron, kopplingen mellan tidigare tro och den nu antagna tron, eventuell ovilja mot den tidigare tron, hur den sökande kommit i kontakt med den nya tron, hans erfarenhet av denna religion, hans mentala status och existensen av bevis gällande medlemskap i den nya religionen.

text: Konversion i syfte att få uppehållstillstånd ger inte en välgrundad fruktan för förföljelse om detta syfte är uppenbart för alla, även hemlandets myndigheter, och det inte kan komma att leda till allvarliga konsekvenser vid ett återvändande.

text: 2.2.2 Praxis

text: I

text: MIG 2011:29

text: anger Migrationsöverdomstolen en metod för bedömning av ärenden där konversion åberopas. Vid prövningen av om en utlänning gjort sannolikt att hans konversion från en religion till en annan är äkta ska en individuell bedömning göras i enlighet med den handbok och de riktlinjer som UNHCR gett ut.

text: • Domstolen bedömer landinformation i målet, vilken risk en konvertit löper i det aktuella landet (i domen var det fråga om Afghanistan). Domstolen konstaterar att det föreligger en generell risk för förföljelse och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av konvertiter i Afghanistan.

text: • Domstolen bedömer sedan om personen konverterat av religiös övertygelse och gör då en samlad bedömning av de omständigheter under vilka konversionen kommit till stånd och om personen vid en återkomst till hemlandet kan antas komma att leva som konvertit. Både skriftlig och muntlig bevisning bedöms inkl. sökandens egna uppgifter. Trovärdigheten i uppgifterna uppmärksammas särskilt.

text: • Domstolen finner att personen inte har konverterat av genuin övertygelse och att han därför inte har gjort sannolikt att han vid ett återvändande avser att leva som konvertit och därmed riskera att ådra sig de afghanska myndigheternas eller enskilda personers intresse.

text: • Slutligen bedöms om det är sannolikt att konversionen och personens dop eller deltagande i en kristen församling kommit till kännedom i Afghanistan och att han därigenom riskerar förföljelse i hemlandet på grund av tillskriven kristen övertygelse.

text: Domstolen anger också att när det handlar om konversion efter det att utlänningen lämnat sitt ursprungsland påkallar trovärdighetsfrågan extra uppmärksamhet.

text: Europadomstolen har i ett mål bedömt risken för brott mot Europakonventionen gällande en iransk konvertit i Schweiz. De schweiziska myndigheterna hade ansett att kristna konvertiter, oberoende av om konversionen gjorts av genuin religiös övertygelse, bara riskerar illabehandling vid ett återvändande till Iran om personen manifesterat sin tro på ett sådant sätt att han eller hon skulle kunna uppfattas utgöra ett hot mot de iranska myndigheterna. Detta förutsatte att personen exponerats offentligt på ett visst sätt, vilket inte var fallet i ärendet. Domstolen jämförde vidare det aktuella målet med EU-domstolens ovan nämnda dom i C- 71/11 och

text: . I det målet hade myndigheterna fastslagit att personerna ifråga var djupt troende och att det var en absolut nödvändig förutsättning för att kunna bevara den religiösa identiteten att religionen utövades offentligt. Detta var inte fallet i aktuellt ärende. Domstolen kom fram till att de schweiziska myndigheterna hade gjort en korrekt bedömning varför ett återsändande till Iran inte stred mot artikel 2 eller

text: artikel 3 Europakonventionen


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 3.0 Friskrivningsklausul RA/066/2026

text: 2025-02-28 2.0 Samtliga avsnitt, ny rubrik RA/013/2025

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Artikel 27

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013

text: om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (omarbetning). 2 Se bland annat

text: MIG 2017:14

text: . 3 Notera att RS/045/2021 Rättsligt ställningstagande angående tillämpning av

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: då Migrationsverket har beslutat att avvisa ansökan om asyl enligt

text: 5 kap. 1 b § samma lag

text: och RS/065/2021 Rättsligt ställningstagande angående avvisning av ansökan om uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: inte tillämpas då den sökande uttryckligen återkallat sin ansökan om uppehållstillstånd. Detta rättsliga ställningstagande gäller inte för ansökningar om uppehållstillstånd där ansökan görs av någon annan än utlänningen själv såsom vid ansökningar om uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 §, 15 b-c §§ och 16 a och b §§

text: utlänningslagen

text: 2.1.2.1 Implicit återkallande enligt

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: Prop. 2024/25:49 s. 51

text: . 6 Notera att kravet på att uppge en korrekt bostadsadress när utlänningen ordnar boende på egen hand också gäller för en utlänning som antingen har sökt om eller beviljats uppehållstillstånd enligt

text: 21 kap.

text: utlänningslagen

text: medan bestämmelsen i

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: om implicit återkallande gäller enbart för asylsökande, dvs inte för en utlänning som sökt om eller beviljats uppehållstillstånd enligt

text: 21 kap.

text: utlänningslagen

text: . Notera att allmänna förvaltningsrättsliga regler såsom utrednings-och kommunikationsskyldighet (23 § respektive

text: 25 § förvaltningslagen

text: [2017:900]) gäller även i dessa fall. 8

text: Prop. 2024/25:49 s. 53

text: . 9

text: Prop. 2024/25:49 s. 55

text: . 10

text: Prop. 2024/25:49 s. 53

text: 2.2.2.1 Beslut om avvisning

text: Artikel 6 i direktiv 2008/115/EG

text: om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna.

text: 2.2.2.2 Beslut om utvisning

text: 2.2.2.3 Beslut om tidsfrist för frivillig avresa eller återreseförbud

text: Läs mer i RS/071/2021 Rättsligt ställningstagande angående avvisning med omedelbar verkställighet till hemlandet inklusive säkra ursprungsländer och RS/065/2021 Rättsligt ställningstagande angående avvisning av ansökan om uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: 2.2.2.4 Avvisning eller utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar

text: 2.2.2.5 Avvisning eller utvisning av viseringsfria utlänningar eller utlänningar med en giltig visering

text: Prop. 2011/12:60 s. 32

text: . 14 Se

text: 8 kap. 11 § utlänningslagen

text: . 15 Notera att en visering i vissa fall ska återkallas enligt

text: artikel 34

text: . 1–2 Europaparlamentet och

text: rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009

text: ändrad genom Europaparlamentet och

text: rådets förordning (EU) 2019/1155 av den 20 juni 2019

text: (viseringskodexen). 16 Den sammanlagda vistelsen inom Schengenområdet får inte överstiga 90 dagar under en 180 dagars period enligt

text: artikel 6

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 av den 9 mars 2016

text: om en unionskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) s.k. gränskodexen, räknat från första inresedag.

text: 2.2.2.6 När kan ett återvändandearbete påbörjas?

text: Viseringsfri tid är 90 dagar från inresan i Schengenområdet. Detta framgår av

text: artikel 4

text: och bilaga II i förordning

text: (EU) 2018/1806

text: om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav. I bilaga I respektive II till förordningen finns förteckningar över länder vars medborgare är viseringsskyldiga respektive viseringsfria. Av

text: artikel 6

text: gränskodexen följer även att vistelsen inte får överstiga 90 dagar under en 180 dagars period. 18

text: Prop. 2015/16:147 s. 10

text: f. 19 Se 8 § förordningen 1994:361 om mottagande av asylsökande m.fl. 20 Se motsvarande reglering i

text: 12 kap. 8 a § utlänningslagen

text: 2.2.2.7 Beslut om förvar efter att en ansökan om uppehållstillstånd återkallats

text: Det som framgår i fråga om återkallelse i detta avsnitt gäller oavsett om återkallelsen skett uttryckligen eller implicit. För tolkning av vad som utgör ett implicit återtagande av ansökan om asyl se

text: MIG 2017:14

text: och avsnitt 2.1. 22 EU-domstolens

text: mål C-620/10

text: och

text: MIG 2012:16

text: Detta hänger samman med att en asylsökande från dagen för ansökan har rätt till bl.a. förmåner enligt LMA. 24 Lagrummet förutsätter att en utlänning ansöker om skydd enligt 4 kap. 1 eller 2 § vilket är uppfyllt om utlänningen åter vill ha sin asylansökan prövad. Se även Eurodacförordningen

text: (EU) 603/2013

text: Övervägandena till denna nya reglering finns i förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: prop. 2017/18:180 s. 269

text: ff. 26 Se EU-domstolens dom

text: Notera att en utlänning i vissa fall kan beviljas uppehållstillstånd trots att han eller hon omfattas av ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning, se exempelvis RS/082/2021 Rättsligt ställningstagande om ansökningar om fortsatt uppehållstillstånd och i RS/005/2022 Rättsligt ställningstagande om ordningen för prövningen enligt

text: 21 kap.

text: utlänningslagen (2005:716)

text: . 28 Under förutsättning att utlänningen har viseringsfria dagar eller dagar på viseringen kvar att förbruka. 29 Läs mer i RS/018/2021 Rättsligt ställningstagande angående hur ansökan om uppehållstillstånd från EES-medborgare, medborgare i Schweiz eller person varaktigt bosatt i annan EU-stat, eller deras familjemedlemmar, ska hanteras när det finns lagakraftvunnet beslut om avvisning/utvisning. 30

text: MIG 2013:26

text: . 31 Notera att för det fall ansökan rör skyddsbehov så anger

text: MIG 2020:3

text: att en flyktingsstatusförklaring inte kan beviljas för en utlänning som inte befinner sig i Sverige.

nyckelord: Verkställighet Praxis Avvisning Lagstiftning Utlänningslag

title: Hantering av återkallande (återtagande) av ansökningar om uppehållstillstånd och ny ansökan om uppehållstillstånd efter återkallande

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Sammanfattning

text: • Vid återkallande av ansökan om uppehållstillstånd ska ärendet om uppehållstillstånd avskrivas utan prövning i sak. Om det även finns en ansökan om skyddsstatusförklaring ska också den avskrivas. Utlänningen är i detta läge inte längre att anse som ”sökande”. • I vissa fall kan Migrationsverket, utifrån en bedömning av omständigheterna i ärendet, betrakta en ansökan om uppehållstillstånd som implicit återkallad. En asylansökan får även betraktas som implicit återkallad om en utlänning som ordnar boende på egen hand inte håller Migrationsverket underrättad om sin adress (

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: • Om utlänningen befinner sig i Sverige när en ansökan om uppehållstillstånd avskrivs, ska ett avlägsnandebeslut fattas. Ett sådant beslut är som huvudregel verkställbart även om det inte vunnit laga kraft; Migrationsverket behöver inte invänta ett inhibitionsbeslut från domstol. Verkställbarheten kan dock begränsas av en eventuell tidsfrist. Detta gäller även asylsökande som har återkallat sin ansökan då dessa efter återkallandet inte längre är att betrakta som ”asylsökande”.

text: • För EES-medborgare och deras familjemedlemmar samt viseringsfria utlänningar, eller utlänningar som innehar en giltig visering, som återkallar sin ansökan gäller särskilda regler vid avvisning och utvisning. • Om en utlänning, efter ett återkallande av ansökan om uppehållstillstånd och i de fall ett avlägsnandebeslut har fattats, ansöker om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund innan avvisnings- eller utvisningsbeslutet vunnit laga kraft måste man avgöra om den nya ansökan är ett överklagande av avlägsnandebeslutet eller inte då detta påverkar hur handläggningen därefter ska ske.

text: • I det fall utlänningen ansöker om uppehållstillstånd på nytt efter att avlägsnandebeslutet har vunnit laga kraft och utlänningen inte åberopar skyddsskäl, är

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: tillämplig. Åberopar utlänningen skyddsskäl för första gången ska ärendet hanteras enligt

text: 12 kap. 19 § tredje stycket utlänningslagen

text: . Verkställigheten av avlägsnandebeslutet ska då inhiberas.

text: 1. Bakgrund och syfte

text: Det förekommer i både asyl- och tillståndsärenden att den sökande av olika skäl inte fullföljer sin ansökan. Syftet med det här rättsliga ställningstagandet är att ge ett verksamhetsgemensamt stöd för handläggningen av ärenden där en utlänning antingen återkallar sin ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund (exempelvis på grund av arbete eller anknytning) eller där Migrationsverket utifrån omständigheterna i ärendet bedömer att utlänningen har återkallat sin ansökan, så kallat implicit återkallande. För att särskilja från när verket återkallar ett uppehållsoch/eller arbetstillstånd förekommer det att termen återtagande av ansökan används. Återtagande av ansökan har samma innebörd som återkallande av ansökan. Mot bakgrund av att det både i asylprocedurdirektivet och i

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: hänvisas till återkallande av ansökan och att det är den term som används av Migrationsöverdomstolen kommer återkallande av ansökan vara den term som används i detta rättsliga ställningstagande.

text: Ställningstagandet kommer bland annat att gå in på frågor kopplade till beslut om avvisning eller utvisning, tidsfrist, återreseförbud och förvar i situationer där ansökan har eller bedömts ha återkallats. Här finns också förtydligande om vilka avvisningsbeslut som blir omedelbart verkställbara.

text: Vidare ges det vägledning kring hanteringen av ärenden där utlänningen i ett senare skede ångrar sig och på nytt ansöker om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund.

text: Med uppehållstillstånd på annan grund avses i detta ställningstagande uppehållstillstånd på annan grund än asyl och inte ett eventuellt statusbyte av tillståndsgrund.

text: Vägledningen i det rättsliga ställningstagandet riktar sig mot både asylprocessen (grund såväl som förlängning) samt de olika tillståndsprocesserna och gäller samtliga ansökningar om uppehållstillstånd och skyddsstatusförklaring. Eftersom det inom asylprocessen i vissa fall finns särskilda regleringar kommer detta att redogöras för separat inom respektive avsnitt.

text: 2. Återkallande av ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund

text: I detta avsnitt redogörs för hur Migrationsverket ska hantera att en utlänning återkallar sin ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund, både i de fall utlänningen uttryckligen återkallar sin ansökan eller om Migrationsverket utifrån omständigheterna i ärendet bedömer att ansökan har återkallats, så kallat implicit återkallande. Implicita återkallanden kommer redogöras för särskilt nedan i avsnitt 2.1.

text: I avsnittet redogörs även för beslut om avvisning, utvisning, tidsfrist och återreseförbud samt eventuellt förvar i samband med att utlänningen återkallar sin ansökan om uppehållstillstånd. Det kommer också att redogöras för de särskilda regler som gäller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar, viseringsfria eller viseringspliktiga med en gällande visering samt vid ärenden som handläggs enligt Dublinförordningen.

text: 2.1 Implicit återkallande av en ansökan om uppehållstillstånd

text: Som redogörs för ovan kan en utlänning uttryckligen återkalla sin ansökan om uppehållstillstånd. Det finns dock situationer där ansökan kan betraktas och behandlas som återkallad även om utlänningen uttryckligen inte gjort det, så kallat implicit återkallande. Implicit återkallande, liksom ett uttryckligt återkallande, av en ansökan om uppehållstillstånd regleras inte i lag – med ett undantag i vissa asylärenden vilket kommer redogöras för mer nedan. Inom asylområdet har Migrationsöverdomstolen i sitt avgörande

text: MIG 2017:14

text: uttalat att det, trots avsaknad av bestämmelser i

text: utlänningslagen

text: , följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer att en sökande alltid kan återkalla sin asylansökan. Dessa allmänna förvaltningsrättsliga principer gäller även för ansökningar om uppehållstillstånd på annan grund. En ansökan om uppehållstillstånd, oavsett om grunden är asyl eller annan tillståndsgrund, kan således betraktas som implicit återkallad - under vissa omständigheter.

text: I

text: MIG 2017:14

text: konstaterar Migrationsöverdomstolen att Migrationsverket emellertid måste ha ett tillräckligt underlag för att kunna ta ställning till om det finns förutsättningar för att skriva av ärendet om uppehållstillstånd och därmed inte pröva det i sak.

text: Migrationsverket, som har bevisbördan, behöver alltså ha tillräcklig bevisning för att kunna göra den bedömningen. Exakt vilka omständigheter som krävs för att nå upp till att kunna anse att utlänningen inte har för avsikt att fullfölja sin ansökan om uppehållstillstånd i Sverige framgår inte av praxis eller annars. Klart är dock att enbart den omständigheten att en utlänning har lämnat Sverige (likt i

text: MIG 2017:14

text: ) inte är tillräcklig. Fler omständigheter som pekar i samma riktning

text: behövs, till exempel upprepade kallelser till muntlig utredning som inte hörsammats, uppgift från offentligt biträde eller ombud att även denne har svårt att få kontakt med utlänningen, nedsättning av dagsersättning utan reaktion från utlänningen etc.

text: 2.1.1 Särskilt om ärenden om tillståndsärenden, dvs. uppehållstillstånd på annan grund än asyl

text: Som framgår ovan kan, med stöd av allmänna förvaltningsrättsliga principer, en ansökan om uppehållstillstånd i vissa situationer betraktas som implicit återkallad. Detta gäller både asylansökningar och ansökningar om uppehållstillstånd på annan grund. Det ligger dock i sakens natur att frågan om en ansökan kan anses som implicit återkallad inte kommer att bli lika aktuell i tillståndsärenden såsom i asylärenden med hänsyn till det agerande som kan leda till att ansökan ses som implicit återkallad. I ett tillståndsärende ska uppehållstillstånd som huvudregel ha ansökts om och beviljats före inresa i Sverige varför prövningen, till skillnad från i ett asylärende, inte är avhängig att personen fortfarande befinner sig i landet. Inte heller finns det samma obligatoriska handläggningsmoment (muntlig utredning) eller exempelvis möjlighet till nedsättning av dagersättning inom tillståndsärenden. Migrationsverket har således genom ordinarie handläggningsåtgärder i ett tillståndsärende inte motsvarande möjligheter som i ett asylärende att få ett tillräckligt underlag för att kunna göra bedömningen att utlänningen inte vill fullfölja sin ansökan.

text: När det gäller ansökningar om uppehållstillstånd på annan grund än asyl är det därför vanligare att ärendet istället prövas i sak. Som exempel kan nämnas situationen där utlänningen inte har inkommit med begärd komplettering. Detta kan ensamt i sig inte bedömas vara ett tillräckligt underlag för att anse att utlänningen inte längre vill fullfölja sin ansökan om uppehållstillstånd. En sådan ansökan bör därför som regel prövas i sak, vilken vanligen innebär att ansökan avslås eftersom utlänningen inte har visat att villkoren för uppehållstillstånd är uppfyllda.

text: 2.1.2 Särskilt om asylansökningar

text: En asylansökan kan som framgår ovan betraktas som implicit återkallad om Migrationsverket har ett tillräckligt underlag. Att denna möjlighet finns utifrån

text: MIG 2017:14

text: påverkas inte av

text: 13 kap. 1 § utlänningslagen

text: , dvs att en ansökan om asyl inte får avgöras utan muntlighet med mindre än att utlänningen förklaras vara flykting. En asylansökan kan således betraktas som implicit återkallad även om någon muntlig utredning inte har genomförts.

text: Ovan har det redogjorts för när en asylansökan kan anses om implicit återkallad grundat på allmänna förvaltningsrättsliga principer. Det finns dock en specifik situation där Migrationsverket istället får betrakta en asylansökan som implicit återkallad enligt en uttrycklig bestämmelse i

text: utlänningslagen

text: , nämligen

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: Bakgrunden är att en utlänning som ansöker om asyl i Sverige eller en utlänning som har sökt eller beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd enligt

text: 21 kap.

text: utlänningslagen

text: och som ordnar boende på egen hand ska hålla Migrationsverket underrättat om sin bostadsadress (

text: 19 a § lagen (1994:137)

text: om mottagande av asylsökande m.fl. [LMA]). Med bostadsadress avses den adress där utlänningen faktiskt bor. Det bör därför inte vara tillräckligt att uppge t.ex. poste restante, en postbox eller en adress till en lokal eller liknande.

text: Om den asylsökande i dessa fall inte håller Migrationsverket underrättad om bostadsadressen, eller om det kan antas att den asylsökande inte bor på den uppgivna adressen, får verket betrakta ansökan som återkallad (

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: ). Att bestämmelsen är fakultativ, innebär att verket kan bedöma att bestämmelsen i ett enskilt fall inte bör tillämpas även om förutsättningarna för det i och för sig är uppfyllda.

text: En skillnad jämfört med ett återkallande med stöd av allmänna förvaltningsrättsliga principer och ett implicit återkallande enligt

text: 13 kap. 19 § utlänningslagen

text: är att det inte finns krav på att det ska ha gjorts flera kontaktförsök från Migrationsverkets sida för att se till att den asylsökande fullgör sin skyldighet att underrätta myndigheten om bostadsadress. Det krävs inte heller att verket först beslutat om andra sanktioner, såsom nedsatt dagersättning.

text: Migrationsverket får dock inte betrakta ansökan om implicit återkallad om utlänningen är ett barn eller om underlåtenheten att inte hålla verket underrättat om bostadsadressen beror på omständigheter som utlänningen inte kunnat råda över. Omständigheter som utlänningen inte har kunnat råda över kan t.ex. handla om sjukdom, fördröjningar i postgången eller något annat som utlänningen inte råder över. När det gäller undantaget för barn så riktar sig det främst emot ensamkommande barn. När det gäller barn i familj och där t.ex. vårdnadshavarna uppfyller villkoren för implicit återkallelse ska det göras en barnkonsekvensanalys där barnets bästa ska beaktas. En sådan analys kan leda till att det, i det enskilda fallet, bedöms att bestämmelsen om implicit återkallelse inte bör tillämpas.

text: 2.2 Återkallad ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund

text: 2.2.1 Hur ska frågan (ärendet) om uppehållstillstånd hanteras när utlänningen har återkallat sin ansökan?

text: När den sökande återkallar sin ansökan om uppehållstillstånd, eller när Migrationsverket utifrån omständigheter i ärendet bedömer att ansökan är att se som implicit återkallad, ska ärendet om uppehållstillstånd avskrivas utan prövning i sak. När utlänningen har återkallat ansökan om uppehållstillstånd finns det ingen ansökan längre, och utlänningen är i detta läge inte längre att anse som asylsökande eller ”sökande” av uppehållstillstånd på någon annan grund.

text: Om det även finns en ansökan om skyddsstatusförklaring ska också denna avskrivas.

text: Handläggningen av återkallade ansökningar ska ske skyndsamt.

text: 2.2.2 Avvisnings- eller utvisningsbeslut

text: Sverige har skyldighet enligt EU:s återvändandedirektiv att se till att en utlänning som vistas illegalt i landet lämnar Schengenterritoriet. Om Migrationsverket på befintligt underlag inte kan bedöma att utlänningen har rest ut från Sverige, ska det fattas beslut om antingen avvisning eller utvisning enligt

text: 8 kap.

text: utlänningslagen

text: (i detta ställningstagande kallat avlägsnandebeslut om det inte särskilt avses beslut om avvisning eller utvisning). Kan det däremot bedömas att utlänningen befinner sig utomlands ska beslutet om att avskriva ansökan om uppehållstillstånd på grund av att ansökan återkallats inte förenas med ett avlägsnandebeslut.

text: Observera att särskilda regler gäller viseringsfria utlänningar, utlänningar med gällande visering samt EES-medborgare och deras familjemedlemmar vilket kommer redogöras för nedan i avsnitt 2.2.2.4 och 2.2.2.5.

text: Särskilda regler vid avvisning eller utvisning gäller även för utlänningar som har ett giltigt uppehållstillstånd eller någon annan form av tillstånd som ger rätt till vistelse i en annan EU-stat. I dessa fall måste Migrationsverket som regel först uppmana utlänningen att inom en skälig tid självmant bege sig till den andra EUstaten (

text: 8 kap. 6 a § utlänningslagen

text: ). Det kan bli aktuellt exempelvis då en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat återkallar sin ansökan om uppehållstillstånd utan att ha rest ut ur Sverige.

text: En utlänning som har återkallat sin ansökan om uppehållstillstånd har normalt sett inget tillstånd att vistas i Sverige. I normalfallet ska Migrationsverket därför fatta beslut om att avvisa utlänningen enligt

text: 8 kap. 2 § första stycket 2 utlänningslagen

text: , under förutsättning att beslutet fattas inom tre månader från den första ansökan om uppehållstillstånd (se

text: 8 kap. 5 § utlänningslagen

text: Om det vid beslutstillfället gått mer än tre månader från den första ansökan om uppehållstillstånd finns normalt grund för att besluta om utvisning med stöd av

text: 8 kap. 6 § utlänningslagen

text: , se vidare nedan.

text: De flesta beslut att avvisa en utlänning kan verkställas även om de inte har vunnit laga kraft. Det följer av

text: 12 kap. 6 § utlänningslagen

text: som hänvisar till bland annat

text: 8 kap. 17 § andra stycket samma lag

text: . I dessa fall behöver verket alltså inte förordna om att besluten kan verkställas trots att de inte har vunnit laga kraft. Ett sådant förordnande har ingen rättslig verkan, utan kan endast ses som en upplysning. Ett vanligt exempel på ett sådant beslut vid återkallande av ansökan, är att verket fattar beslut om avvisning med stöd av

text: För utlänningar som ansöker om asyl gäller särskilda regler. I dessa fall kan Migrationsverket endast förordna om omedelbar verkställighet med stöd av

text: 8 kap. 19 § utlänningslagen

text: under vissa förutsättningar. Eftersom utlänningar som återkallat sin ansökan om asyl inte längre är att anse som asylsökande är

text: 8 kap. 19 § utlänningslagen

text: inte tillämplig på avvisningsbeslut som fattas efter återkallade asylansökningar. Man kan alltså inte förordna om omedelbar verkställighet med stöd av

text: 8 kap. 19 § utlänningslagen

text: vid avvisningsbeslut efter att en asylansökan har återkallats.

text: Som framgår ovan är dock ett sådant avvisningsbeslut ändå omedelbart verkställbart utan särskilt förordnande.

text: Om utlänningen befinner sig i Sverige och det har gått mer än tre månader från att den första ansökan om uppehållstillstånd lämnades in, ska beslutet om att avskriva ansökan om uppehållstillstånd förenas med ett beslut om utvisning med stöd av

text: 8 kap. 6 § utlänningslagen

text: . Ett utvisningsbeslut måste vinna laga kraft för att det ska kunna verkställas. Om den sökande själv vill återvända innan beslutet vunnit laga kraft, finns det dock inget hinder mot detta.

text: Ett avlägsnandebeslut efter återkallande av en ansökan om uppehållstillstånd bör normalt förenas med tidsfrist för frivillig avresa enligt huvudregeln i

text: 8 kap. 21 § utlänningslagen

text: , om inte något av undantagen i första stycket är tillämpliga, t.ex. att det finns risk för att utlänningen avviker. Om en utlänning har återkallat sin ansökan om uppehållstillstånd får det normalt förutsättas att utlänningen har för avsikt att lämna Sverige. I de fall det finns information eller uppgifter som tyder på att det finns en risk för att utlänningen kommer att avvika ska tidsfrist inte ges utan istället ska återreseförbud meddelas.

text: I

text: 8 kap. 21 § första stycket 5 utlänningslagen

text: anges att en tidsfrist för frivillig avresa inte ska meddelas när en utlänning avvisas av Migrationsverket med omedelbar verkställighet.

text: Med ”avvisas med omedelbar verkställighet” avses de fall där Migrationsverket förordnar om omedelbar verkställighet med stöd av

text: 8 kap. 19 § utlänningslagen

text: vilket är aktuell vid ansökningar om asyl. Men som framgår i avsnitt 2.2.2.1 är en utlänning som återkallat sin ansökan om asyl inte längre att betrakta som en ”asylsökande” och bestämmelsen i

text: utgör alltså inte något hinder mot att Migrationsverket beslutar om tidsfrist för frivillig avresa vid avvisningsbeslut som är omedelbart verkställbara utan särskilt förordnande.

text: Följande gäller för det fall en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare ansöker om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund och därefter återkallar sin ansökan.

text: En EES-medborgare som har ett giltigt identitetskort eller pass har rätt att uppehålla sig på annan medlemsstats territorium under tre månader från inresan i den medlemsstaten. Under denna tid kan avvisning inte ske. Det är därför inte möjligt att fatta beslut om att utlänningen ska avvisas, såvida det inte sker av hänsyn till allmän ordning och säkerhet.

text: En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som har vistats i Sverige i mer än tre månader när ansökan om uppehållstillstånd återkallas får utvisas med stöd av

text: 8 kap. 10 § utlänningslagen

text: i de fall utlänningen inte heller uppfyller villkoren för uppehållsrätt. Utvisning kan även ske med hänsyn till allmän ordning och säkerhet (

text: 8 kap. 11 § andra stycket utlänningslagen

text: Viseringsfria utlänningar eller viseringspliktiga utlänningar med gällande visering som har återkallat sin ansökan om uppehållstillstånd inom tre månader från inresan kan inte avvisas med stöd av

text: 8 kap. 2 § 2 utlänningslagen

text: . Viseringsfriheten eller innehavet av en giltig visering ger dem rätt att vistas i Sverige oavsett den återkallade ansökan. Notera att den viseringsfria tiden i vissa fall kan vara kortare än tre månader på grund av tidigare vistelser i Sverige eller i en annan Schengenstat. När det gäller viseringar är det viktigt att inte bara uppmärksamma viseringens giltighetstid utan även antalet förbrukade dagar.

text: Enligt

text: 8 kap. 2 § 3 utlänningslagen

text: får en viseringsfri utlänning avvisas om han/hon inte har för avsikt att lämna Sverige efter att den viseringsfria tiden har löpt ut. Detsamma gäller för viseringspliktiga utlänningar som inte har för avsikt att lämna Sverige efter att viseringstiden löpt ut. I förarbetena anges som exempel att en utlänning under vistelsen ansöker om asyl. Även en ansökan om uppehållstillstånd som ger rätt till bosättning på annan grund än asyl får ses som att utlänningen inte har för avsikt att lämna Sverige efter den viseringsfria tiden/viseringstiden. Denna bestämmelse kan dock inte tillämpas på viseringsfria utlänningar eller viseringspliktiga med gällande visering som har återkallat sin ansökan om uppehållstillstånd. I och med återkallelsen ansöker de inte längre om uppehållstillstånd. De har då rätt att vara kvar här under den tid som återstår av den viseringfria tiden eller den gällande viseringen.

text: Om en utlänning saknar medel kan han/hon avvisas med stöd av

text: 8 kap. 3 § första stycket 1 utlänningslagen

text: . Att en utlänning kan anses omfattas av LMA är emellertid inte i sig tillräckligt för att göra bedömningen att utlänningen saknar medel på ett sådant sätt. Asylsökande som ansöker om dagersättning ska däremot vid ansökan skriva under på heder och samvete att de saknar egna medel och att de har uppgett riktiga ekonomiska förhållanden. Att utlänningen har ansökt om dagersättning enligt LMA och uppgett att de saknar egna medel bör mot denna bakgrund ses som en stark indikation på att personen saknar medel för sin dagliga livsföring enligt 17 § LMA, och på att utlänningen därför kan avvisas med stöd av

text: Om en viseringsfri utlänning eller en utlänning med gällande visering däremot har medel för vistelsen torde det inte vara möjligt att besluta om avvisning under den tid som återstår av den viseringfria tiden eller den gällande viseringen.

text: Vid ett avvisningsbeslut efter en återkallad ansökan om uppehållstillstånd kan återvändandearbetet påbörjas redan under överklagandetiden. Om beslut om tidsfrist för frivillig avresa har meddelats får avvisningsbeslutet inte verkställas innan tidsfristen har löpt ut. Det finns dock inga hinder mot att bistå den sökande att själv återvända under tidsfristen.

text: Om ett omedelbart verkställbart beslut enligt

text: 8 kap. 19 § utlänningslagen

text: (om att avvisa en utlänning som har ansökt om asyl) överklagas kräver, till skillnad från situationen ovan, EU:s asylprocedurdirektiv (

text: ) att en domstol ska pröva frågan om inhibition.

text: EU-domstolen har i en dom i

text: mål C-181/16

text: (Gnandi) uttalat att alla rättsverkningar av ett avvisningsbeslut ska upphöra under överklagandetiden och fram till att domstolen fattat beslut i frågan om inhibition. Denna dom gäller dock endast utlänningar som har ansökt om asyl.

text: En utlänning som har återkallat sin asylansökan är inte längre att anse som asylsökande och ett avvisningsbeslut fattas inte med stöd i bestämmelser som grundar sig på asylprocedurdirektivet. Den ovan nämnda domen från EUdomstolen har därför ingen inverkan på avvisningsbeslut efter återkallande.

text: Eftersom EU-domstolens dom i

text: inte har någon inverkan på avvisningsbeslut efter återkallande, är det möjligt att ta en utlänning i verkställighetsförvar (10 kap. 1 andra stycket 3

text: utlänningslagen

text: ) vid ett beslut om avvisning om förutsättningarna för detta är uppfyllda. Det förutsätter dock att beslutet om avvisning inte förenats med någon tidsfrist för frivillig avresa.

text: Det är också möjligt att fatta beslut om sannolikhetsförvar (10 kap. 1 andra stycket 2

text: utlänningslagen

text: ) innan ett avvisnings- eller utvisningsbeslut har fattats, om förutsättningarna för det är uppfyllda.

text: Beslut om sannolikhetsförvar kan också fattas vid ett beslut om utvisning efter återkallad ansökan om uppehållstillstånd, i avvaktan på att utvisningsbeslutet ska få laga kraft. Det förutsätter dock att utvisningsbeslutet inte har förenats med någon tidsfrist för frivillig avresa.

text: 2.2.3 Särskilt om ärenden som handläggs i enlighet med Dublinförordningen

text: I ärenden som handläggs enligt Dublinförordningen, medför en återkallelse av en asylansökan inte per automatik att handläggningen enligt Dublinförordningen ska upphöra (jfr

text: MIG 2008:28

text: ). Om den sökande återkallar sin ansökan innan accept, men det finns en asylansökan i en annan stat, bör Dublinprocessen fortsätta.

text: Om det däremot inte finns en asylansökan i någon annan medlemsstat än Sverige, och den sökande innan den anmodade medlemsstaten har samtyckt till att överta den sökande återkallar sin asylansökan är Dublinförordningen inte längre tillämplig. Då bör Dublinhandläggningen avbrytas och ärendena om uppehållstillstånd och statusförklaringar avskrivas. I fråga om avlägsnandebeslut gäller det som följer av avsnitt 2.2.2.

text: Om den sökande återkallar ansökan efter att ansvarig medlemsstat fastställts (det finns en accept) ska ärendena om uppehållstillstånd och statusförklaringar avskrivas och det ska fattas ett beslut om överföring.

text: I dessa fall är Dublinförordningen tillämplig och det finns ett ansvar för den ansvariga medlemsstaten att återta utlänningen. Om det kan konstateras att utlänningen befinner sig utomlands ska det dock inte fattas ett överföringsbeslut.

text: 3. Ny ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund

text: Det förekommer att en utlänning, efter det att Migrationsverket har fattat beslut om avskrivning (på grund av att ansökan om asyl eller uppehållstillstånd på annan grund har återkallats eller bedömts som återkallad), på nytt lämnar en viljeyttring om behov av skydd eller ansöker om uppehållstillstånd. Handläggningen av en sådan ansökan kan skilja sig åt beroende på omständigheterna i ärendet, t.ex. om det finns ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut eller inte. I detta avsnitt kommer det redogöras för hanteringen av en sådan ny ansökan.

text: I vissa fall kommer det vara av vikt att bedöma huruvida den nya ansökan är att se som en ny ansökan, en begäran om omprövning eller om det ska ses som ett överklagande av Migrationsverkets beslut att avskriva den föregående ansökan. Även detta kommer redogöras för närmare i detta avsnitt.

text: 3.1 Avskrivnings- och avvisnings/utvisningsbeslutet har inte vunnit laga kraft

text: För det fall utlänningen, efter att verket har fattat beslut om avskrivning och avlägsnande efter en återkallad ansökan, återkommer och på nytt vill ansöka om uppehållstillstånd, ska ett nytt ärende om uppehållstillstånd läggas upp med det nya ansökningsdatumet.

text: Samtidigt ska ett omprövningsärende registreras. Omprövningen består i att avvisnings- eller utvisningsbeslutet upphävs.

text: Om den sökande ansöker om asyl ska biometri, dvs daktning och fotografering, tas med stöd av

text: 9 kap. 8 § 2 p utlänningslagen

text: för att säkerställa att det är samma individ.

text: 3.1.1 Omprövning av avvisnings- eller utvisningsbeslut

text: I

text: 46 § andra stycket förvaltningslagen

text: anges att om en myndighet ändrar ett beslut som överklagas, ska den överlämna även det nya beslutet till överinstansen. Överklagandet ska alltså överlämnas, även om myndigheten anser att den har omprövat helt enligt klagandens begäran.

text: Om det i samband med den nya ansökan framgår, eller uttryckligen anges, att utlänningen vill överklaga beslutet om avvisning eller utvisning ska Migrationsverket fatta beslut om att ompröva beslutet med stöd av

text: 13 kap. 13 § utlänningslagen

text: . Migrationsverket måste i dessa fall vara uppmärksamt på hur utlänningen uttrycker sig.

text: Vid omprövningen ska Migrationsverket besluta om att ändra avlägsnandebeslutet. Finns det beslut om tidsfrist eller återreseförbud ska även det beslutet upphävas. Detta beslut, överklagandet och handlingarna i ärendet överlämnas sedan till migrationsdomstolen. Migrationsverket måste då avvakta att domstolen avgör överklagandet för att kunna börja handlägga det nya ärendet om uppehållstillstånd. Avskrivningsbeslutet ska inte upphävas, eftersom det efter återkallandet var korrekt att fatta beslut om att avskriva ansökan om uppehållstillstånd.

text: Om utlänningen däremot inte uttrycker sig i termen ”överklagande”, och det inte heller på annat sätt framgår att sökanden vill överklaga beslutet i det tidigare ärendet, behöver Migrationsverket inte överlämna något till migrationsdomstolen. Migrationsverket ska då genom omprövning upphäva avvisnings- eller utvisningsbeslutet och pröva den nya ansökan i sak enligt ovan.

text: Handläggning och prövning ska ske som ett vanligt grundärende. Offentligt biträde ska förordnas i förekommande fall och är det en asylansökan ska det vara muntlig handläggning. Resulterar prövningen i att den sökande inte har rätt till uppehållstillstånd ska det fattas ett nytt beslut om avvisning eller utvisning.

text: När det däremot är fråga om en asylansökan finns det inget som hindrar att ansökan avvisas eller att utlänningen avvisas eller utvisas enligt någon av grunderna i

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: , om förutsättningar för detta finns. Om Sverige med stöd av Dublinförordningen har återtagit en utlänning, som återkallat sin asylansökan, finns det heller inget hinder mot att tillämpa

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: . Saknas det förutsättningar för att tillämpa

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: ska ärendet prövas i sak.

text: 3.2 Avskrivnings- och avvisnings/utvisningsbeslutet har vunnit laga kraft

text: För det fall utlänningen, efter att beslutet om avskrivning och avlägsnande (efter en återkallad ansökan) har vunnit laga kraft, återkommer och på nytt vill ansöka om uppehållstillstånd inifrån Sverige, är denna begäran att se som ett ärende om verkställighetshinder enligt

text: 12 kap.

text: eller

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: . Det gäller oavsett vad utlänningen begär; asyl, uppehållstillstånd på annan grund, osv.

text: Observera att en ansökan om uppehållstillstånd för en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat ska prövas i sak även om utlänningen omfattas av ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut (

text: MIG 2021:16

text: ). Vidare kan en utlänning som är undantagen kraven på visering eller har en giltig visering återvända till Sverige, trots att det finns ett verkställbart beslut om avvisning eller utvisning, och vistas här i tre månader. Under den tiden kan en ansökan om uppehållstillstånd prövas i den ordinarie migrationsprocessen. Efter tre månader kan dock beslutet om avvisning eller utvisning verkställas på nytt och ansökan om uppehållstillstånd kan då enbart prövas enligt bestämmelserna om hinder mot verkställighet enligt

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: Om den nya ansökan avser uppehållstillstånd på annan grund än skyddsskäl ska ärendet hanteras enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: Åberopar utlänningen skyddsskäl ska ärendet hanteras enligt

text: om det tidigare inte har skett någon prövning av skyddsskälen. Det ska då fattas beslut om inhibition enligt 12 kap. 19 § tredje stycket och ansökan ska sedan prövas. Även här ska biometri tas med stöd av

text: 9 kap. 8 § 2 utlänningslagen

text: . Ärendet ska fortsättningsvis handläggas som ett vanligt grundärende. Bestämmelserna i

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: kan tillämpas om förutsättningar för detta finns. Den materiella prövningen omfattar dock enbart skyddsskäl. Om prövningen resulterar i att uppehållstillstånd inte beviljas, ska det inte fattas något nytt avlägsnandebeslut eftersom utlänningen redan omfattas av ett sådant.

text: 3.2.1 Avskrivning – och avvisnings/utvisningsbeslutet har vunnit laga kraft men utlänningen befinner sig inte i Sverige

text: Om avskrivnings- och avlägsnandebeslutet har vunnit laga kraft men utlänningen har rest ut från Sverige och på nytt ansöker om uppehållstillstånd ska ansökan hanteras som en ny ansökan och prövas i sak.

text: 3.3 Tidigare beslut om avskrivning eller avslag har inte förenats med beslut om avvisning eller utvisning

text: I detta avsnitt redogörs för hur en ny ansökan om uppehållstillstånd ska hanteras om Migrationsverket inte förenade det tidigare beslutet om att avskriva ärendet om uppehållstillstånd med ett beslut om avvisning eller utvisning, till exempel då utlänningen inte befann sig i Sverige vid beslutstillfället.

text: 3.3.1 Beslut om avskrivning eller avslag har inte vunnit laga kraft

text: Har beslutet om avskrivning eller avslag inte vunnit laga kraft måste Migrationsverket vara särskilt uppmärksam på om det av den nya ansökan framgår, eller uttryckligen anges, att utlänningen vill överklaga beslutet om avskrivning eller avslag.

text: Om det framgår att utlänningen vill överklaga det tidigare beslutet om avskrivning eller avslag av ansökan om uppehållstillstånd ska Migrationsverket hantera de inkomna handlingarna som ett överklagande och, efter en bedömning om det finns skäl att ompröva beslutet, överlämna handlingarna till migrationsdomstolen.

text: Om utlänningen däremot inte uttrycker sig i termen ”överklagande”, och det inte heller på annat sätt framgår att utlänningen vill överklaga beslutet i det tidigare ärendet ska Migrationsverket pröva den nya ansökan i sak.

text: 3.3.2 Beslut om avskrivning eller avslag har vunnit laga kraft

text: Har beslutet om avskrivning eller avslag vunnit laga kraft ska den nya ansökan om uppehållstillstånd registreras och prövas i sak.

text: Har utlänningen rest in i Sverige ska en prövning först ske om ansökan kan prövas efter inresa enligt

text: 5 kap. 18 § utlänningslagen

text: eller motsvarande särreglering såsom exempelvis

text: 5 b kap. 15 § utlänningslagen