identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 649122-04/111

text: Nytt: 2006-07-07

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Omsättningsland för tjänster i samband med mässa, dnr

text: 131 160190-06/111

text: 1 Sammanfattning

text: Enligt Skatteverkets bedömning saknas det anledning att i nuläget ändra den tillämpning som framgår av förhandsbeskedet från 1998-04-20 gällande omsättningsland för tjänster som tillhandahålls i samband med en mässa. Det innebär att ett paket av tjänster som tillhandahålls en utställare i samband med en mässa ska behandlas som en enda tjänst, nämligen en reklamtjänst, och att denna tjänst får anses omsatt i enlighet med bestämmelserna i

text: 5 kap. 7 §

text: ML.

text: Ovanstående gäller då ett paket av tjänster tillhandahålls en utställare i samband med en mässa. Tjänster som avser tillträde till mässor får dock anses omsatta i det land där tjänsten utförs, dvs. där mässan är belägen, enligt

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML. Det innebär att entréavgiften ska beskattas i Sverige om mässan är belägen i Sverige oavsett vem som är köpare av tjänsten.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: I ett förhandsbesked från 1998-04-20 har skatterättsnämnden bedömt att tjänster som ett företag tillhandahöll utställare på en av företaget anordnad mässa var att anse som en reklamtjänst. Om en sådan tjänst tillhandahålls en näringsidkare är tjänsten omsatt i det land där köparen antingen har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe till vilket tjänsten tillhandahålls.

text: EG:s mervärdesskattekommitté har dock i en riktlinje, godkänd 1997, enhälligt ansett att ett paket av tjänster som tillhandahålls en utställare vid en mässa bör beskattas i den medlemsstat där mässan eller utställningen är belägen.

text: Då den tolkning som skatterättsnämnden har gjort i förhandsbeskedet avviker från den riktlinje som mervärdesskommittén enhälligt har beslutat uppkommer frågan vilken av bedömningarna som Skatteverket ska följa. Mot bakgrund av mervärdesskattekommitténs riktlinje innebär en tillämpning som följer utgången i förhandsbeskedet en risk för dubbelbeskattning respektive utebliven beskattning vid tillhandahållande av s.k. mässtjänster inom EG.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 5 kap. 4 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, är en tjänst som avser fastighet omsatt inom landet om fastigheten är belägen i Sverige.

text: Bestämmelsen motsvaras av artikel 9.2 a i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: Enligt

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML är tjänster som avser kulturella aktiviteter, artistiska framträdanden, idrott, underhållning, utbildning, vetenskap och liknande verksamhet, däri inbegripen verksamhet som arrangör, omsatta inom landet om tjänsten utförs i Sverige.

text: Bestämmelsen motsvaras av första strecksatsen i artikel 9.2 c i sjätte direktivet.

text: Enligt

text: 5 kap. 7 §

text: ML är bland annat reklamtjänster omsatta utom landet om de tillhandahålls från Sverige och förvärvaren är en näringsidkare som i ett annat EG-land eller i ett land utanför EG antingen har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe till vilket tjänsten tillhandahålls.

text: Bestämmelsen motsvaras av artikel 9.2 e i sjätte direktivet.

text: Av EG-domstolens dom i

text: Card Protection Plan (punkterna 29-30) framgår att en prestation som ur ekonomisk synvinkel utgörs av en enda tjänst inte på ett konstgjort sätt får delas upp så att mervärdesskattesystemets funktion försämras. Det är därvid av vikt att söka efter de delar som är kännetecknande för transaktionen i fråga för att avgöra om den skattskyldige tillhandahåller konsumenten, som betraktas som en genomsnittlig konsument, flera huvudsakliga fristående tjänster eller en enda tjänst. Av domen framgår vidare att en tjänst ska anses underordnad en huvudsaklig tjänst när kunderna inte efterfrågar den i sig, utan den endast är ett medel att på bästa sätt åtnjuta den egentliga tjänst som tjänsteföretaget tillhandahåller.

text: Vad som kan anses utgöra en reklamtjänst har bedömts av EG-domstolen i tre olika mål nämligen

text: Kommissionen mot Frankrike,

text: Kommissionen mot Luxemburg och

text: Kommissionen mot Spanien. EG-domstolen uttalar i domarna att begreppet reklamtjänst innefattar spridning av meddelanden som har för avsikt att informera en köpare om produkten i syfte att öka försäljningen. Även om reklam normalt sprids skriftligt eller muntligt genom press, radio och tv så kan spridning även ske helt eller delvis på annat sätt (se

text: , punkten 16), t.ex. genom anordnande av cocktailpartyn, banketter, presskonferenser, seminarier eller andra former av PR-evenemang (se

text: , punkten 19). Begreppet reklamtjänst är ett gemenskapsrättsligt begrepp som ska tolkas enhetligt inom gemenskapen för att undvika dubbelbeskattning eller utebliven beskattning vilket kan bli resultatet av motstridiga tolkningar (se

text: , punkten 14).

text: Skatterättsnämnden har i ett förhandsbesked 1998-04-20 bedömt frågan om omsättningsland för de tjänster som en mässarrangör tillhandahöll utställarna. Mot en grundavgift fick utställarna tillgång till ett besöksdatasystem för besökarregistrering, utbildning i systemets användning samt deltagande i olika marknadsföringssammankomster. Utställaren kunde vidare hyra en plats med eller utan färdig monter. I platshyran ingick viss städning och bevakning samt marknadsföring av den aktuella mässan. Mot särskild ersättning tillhandahöll arrangören även vissa tilläggstjänster. Skatterättsnämnden bedömde att de tjänster som mässutställaren tillhandahöll utställarna skulle bedömas sammantagna som en helhet och att de därvid fick anses utgöra en enda tjänst. Nämnden ansåg inte att tjänsterna med hänsyn till sitt innehåll kunde hänföras till någon av de verksamheter som direkt anges i

text: 5 kap. 6 § 1 st. 1

text: ML och inte heller att de kunde anses vara tjänster avseende en därmed liknande verksamhet. Nämnden bedömde i stället att tjänsterna var en sådan reklamtjänst som anges i

text: 5 kap. 7 § 2 st. 2

text: ML eftersom tjänsterna ansågs ha som enda ändamål att bereda utställarna tillfälle att exponera och på annat sätt marknadsföra sina produkter. Mässarrangören ansågs därför direkt medverka till framförandet av ett reklambudskap som syftar till att öka utställarens omsättning. Skatterättsnämnden ansåg att det av EG-domstolens dom i

text: mål C-69/92

text: , Kommissionen mot Luxemburg, framgår att begreppet reklamtjänst ska ges en vid innebörd.

text: EG:s mervärdesskattekommitté har 1997 enhälligt godtagit en riktlinje som innebär att tillhandahållande av ett paket av tjänster till ett totalpris i samband med mässor och liknande utställningar ska betraktas som en enda tjänst. Mervärdesskattekommittén beslutade vidare enhälligt att tillhandahållandet av denna sammansatta tjänst bör beskattas i den medlemsstat där mässan eller utställningen är belägen, antingen på grundval av

text: artikel 9.2 a

text: (tjänst som avser fastighet) eller på grundval av

text: artikel 9.2 c

text: första strecksatsen (kulturella, konstnärliga m.fl. aktiviteter), se bilaga 16 till Handledning för mervärdesskatt 2004, Riktlinjer från EG:s mervärdesskattekommitté, 1997 punkt 3.

text: Riktlinjen har kommenterats i A Guide To The European VAT Directives av Terra/Kajus, avsnitt 6.3.4.4.3, varvid framförts att den sammansatta tjänsten lämpligare borde ha klassificerats som en sådan reklamtjänst som avses i andra strecksatsen i artikel 9.2 e i sjätte direktivet.

text: Kommissionen har lämnat ett förslag till ändring i sjätte direktivet avseende platsen för tillhandahållande av tjänster, KOM (2003) 822 slutlig. En allmän regel enligt förslaget är att platsen för tillhandahållande av tjänster som görs till beskattningsbara personer ska vara den plats där kunden har etablerat sin verksamhet eller har ett fast etableringsställe till vilket tjänsten tillhandahålls. Vissa undantag görs från denna regel. Platsen för tillhandahållande av tjänster som avser fastighet ska som tidigare anses vara den plats där fastigheten är belägen oavsett vem som är förvärvare. Utgångspunkt i förslaget är att även platsen för tillhandahållande av kulturella, konstnärliga, idrottsliga, underhållningsmässiga och liknande aktiviteter ska bibehållas i stort sett oförändrad, dvs. dessa tjänster ska anses tillhandahållna på den plats där tjänsterna faktiskt utförs.

text: Kommissionen har vidare lämnat ett förslag, KOM (2004) 641 slutlig, som innebär att ett antal av de riktlinjer som enhetligt har antagits av mervärdesskattekommittén ska ges en rättsligt bindande form genom en förordning. Ovan nämnda riktlinje avseende beskattningsland för mässtjänster finns dock inte med bland de riktlinjer som föreslås få status av förordning.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Utgången i förhandsbeskedet från 1998-04-20 avviker från den riktlinje som mervärdesskattekommittén 1997 enhälligt har beslutat. Det uppkommer därför en risk att tjänster som tillhandahålls i samband med mässor kan komma att dubbelbeskattas respektive inte beskattas alls. Dubbelbeskattning kan ske i det fall tjänster i samband med en mässa i ett annat EG-land tillhandahålls en näringsidkare som har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller en fast etablering i Sverige till vilket tjänsterna tillhandahålls. Om det land där mässan är belägen tillämpar mervärdesskattekommitténs riktlinje kommer tjänsten att anses omsatt i det landet. Då förvärvaren av tjänsten är en näringsidkare som är etablerad i Sverige anses dock tjänsten vid tillämpning av förhandsbeskedet även omsatt i Sverige enligt

text: 5 kap. 7 § 1 st. 1

text: ML. På motsvarande sätt föreligger en risk för att tjänster i samband med mässor inte alls blir beskattade. Så kan vara fallet om mässan är belägen i Sverige och tjänsten förvärvas av en näringsidkare som är etablerad i ett annat EG-land. Tjänsterna anses inte omsatta i Sverige eftersom

text: 5 kap. 7 § 3 st. 1

text: ML är tillämplig. Om det land där förvärvaren är etablerad tillämpar mervärdesskattekommitténs riktlinje kommer beskattning inte heller att ske i det landet eftersom tjänsten i så fall anses omsatt där mässan är belägen, dvs. Sverige. Det kan dock påpekas att Storbritannien infört bestämmelser för att undvika utebliven beskattning i en sådan situation. Om ett paket av tjänster som tillhandahålls i samband med en mässa inte anses omsatt i det land där mässan är belägen ska, enligt Customs & Excise (Notice 741), tjänsterna anses omsatta i Storbritannien om tjänsterna fysiskt utförs där.

text: Den tolkning av begreppet reklamtjänst som skatterättsnämnden har gjort i förhandsbeskedet får anses stå i överensstämmelse med den tolkning av begreppet som framgår av ovan nämnda mål i EG-domstolen (

text: och

text: ). Resultatet av tolkningen i förhandsbeskedet skulle, om tolkning görs i enlighet med mervärdesskattekommitténs riktlinje i andra länder, strida mot den princip som också framgår av EG-domstolens domar, nämligen att begreppet reklamtjänst ska tolkas enhetligt inom gemenskapen för att förhindra dubbelbeskattning och utebliven beskattning. I vad mån övriga medlemsländer fullt ut följer mervärdesskattekommitténs riktlinje, och det därmed föreligger situationer av faktisk dubbelbeskattning eller faktisk utebliven beskattning, har dock inte gått att konstatera. Bestämmelserna om omsättningsland för tjänster inom gemenskapen är emellertid föremål för omarbetning. Även om kommissionens förslag, KOM (2003) 822 slutlig, innebär att första strecksatsen i artikel 9.2 c i stort sett bibehålls oförändrad föreligger ändå en osäkerhet om hur beskattningsland för kulturella, konstnärliga m.fl. aktiviteter ska bestämmas i framtiden. Mot bakgrund av denna osäkerhet, samt att mervärdesskattekommitténs riktlinje avseende mässtjänster inte ingår bland de riktlinjer som föreslagits få status av förordning, gör Skatteverket bedömningen att det i nuläget saknas anledning att ändra den tillämpning som framgår av förhandsbeskedet från 1998-04-20.

text: Bedömningen i förhandsbeskedet att de olika tjänster som tillhandahölls utställarna utgjorde en enda tjänst får anses stå i överensstämmelse med det förhandsavgörande som EG-domstolen meddelade 1999 i

text: Card Protection Plan. Samma bedömning, dvs. att det är fråga om en enda tjänst, framgår även av mervärdesskattekommitténs riktlinje.

text: Ovanstående gäller då ett paket av tjänster tillhandahålls en utställare i samband med en mässa för att denne på bästa sätt ska kunna exponera sina produkter. Tjänster som avser tillträde till mässor får dock enligt Skatteverkets bedömning anses omsatta i det land där tjänsten utförs, dvs. där mässan är belägen, enligt

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML. Det innebär att entréavgiften ska beskattas i Sverige om mässan är belägen i Sverige oavsett om köparen är en näringsidkare (beskattningsbar person) eller t.ex. en privatperson.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 649158-04/111

publisher: Skatteverket

status: upphävt

title: Beskattningsunderlaget vid omsättning

org: skv

text: Nytt: 2012-09-12

type: stycke

text: Detta ställningstagande upphör att gälla. Genom Högsta förvaltningsdomstolens domar den 5 september 2012 i mål nr 6291-6393-10 och 735-757-11 är Skatteverkets ställningstagande överspelat. Se Skatteverkets kommentar till nämnda domar Mervärdesskatt, beskattningsunderlaget vid rättelse i efterhand.

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Skatteverket anser att beskattningsunderlaget vid rättelse i efterhand ska bestämmas med utgångspunkt i vad som avtalats mellan säljare och köpare. Avgörande för bedömningen är i vad mån mervärdesskatt ingår i den avtalade ersättningen.

text: Skatteverket anser dock inte att det är nödvändigt att i varje enskilt fall utreda avtalets innebörd. Skatteverket anser att det normalt kan presumeras att mervärdesskatt ingår i ersättningen vid sådan omsättning som är skattepliktig och som har ägt rum inom landet såvida inte särskilda omständigheter i det enskilda fallet talar emot detta. En sådan särskild omständighet kan vara att säljaren redovisat omsättningen i sin deklaration som en från skatteplikt undantagen omsättning eller som en omsättning utomlands.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har uppkommit hur beskattningsunderlaget ska beräknas vid rättelser i efterhand, t.ex. då Skatteverket genom beslut omprövar tidigare redovisad skatt. Frågan är om skatten alltid ska anses ingå i den ersättning som säljaren faktiskt mottagit från köparen, dvs. beskattningsunderlaget uppgår till 80 % av ersättningen och skatten till 20 %, eller om skatten i stället ska beräknas till 25 % av ersättningen.

text: Frågan har aktualiserats med anledning av den nya lydelsen i 7 kap. 2-3a §§

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, som trädde i kraft 1 januari 2003.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 7 kap. 2 § första stycket

text: ML beräknas beskattningsunderlaget vid omsättning och förvärv som anges i 3 och 4 §§ med utgångspunkt i det i nämnda paragrafer angivna värdet. I beskattningsunderlaget ska ingå skatter och avgifter utom mervärdesskatt.

text: Av

text: 7 kap. 3 § första stycket 1

text: ML framgår att det i 2 § första stycket avsedda värdet utgörs, vid annan omsättning än uttag, av ersättningen. Med ersättning förstås, allt det som säljaren har erhållit eller ska erhålla för varan eller tjänsten från köparen eller en tredje part, inbegripet sådana bidrag som är direkt kopplade till priset för varan eller tjänsten (

text: 7 kap. 3 a § första stycket

text: ML).

text: Bestämmelserna har sina motsvarigheter i artiklarna11 A 1 a och 11 A 2 a i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: De nya lydelserna i 7 kap. 2-3 a §§ ML tillkom den 1 januari 2003. Före den 1 januari 2003 framgick av bestämmelserna att med ersättning avsågs det pris som följde av avtalet om varan eller tjänsten. Beskattningsunderlaget utgjordes av ersättningen minskat med ett procentavdrag som motsvarade mervärdesskattens andel av värdet. Av författningskommentaren till de nuvarande reglerna i

text: 7 kap. 2 §

text: ML framgår att den nya lydelsen var föranledd av att det av den tidigare lydelsen inte uttryckligen framgick att beskattningsunderlaget endast skulle minskas i de fall då mervärdesskatt ingick i ersättningen. Detta hade lett till tolkningsproblem. Lagstiftaren påpekade att en sådan minskning dock hade varit utgångspunkten vid lagstiftningens tillkomst (

text: prop. 2002/03:5 s. 106

text: f).

text: Av propositionen s. 107 framgår vidare ”I syfte att klargöra bestämmelsens innebörd och undanröja eventuella tolkningsproblem som dess nuvarande lydelse kan orsaka har bestämmelsen ändrats och anpassats till dess motsvarighet i sjätte direktivet. Regleringen av med vilken procentsats beskattningsunderlaget skall minskas har snarare karaktären av en beskrivning av hur beräkningen skall gå till, än en reglering med materiellt innehåll. I de fall då värdet innehåller mervärdesskatt som skall minska beskattningsunderlaget kan naturligtvis uppställningen alltjämt tjäna som ledning. För detta krävs emellertid ingen särskild reglering i författning.”

text: Kammarrätten i Stockholm har i dom 2002-11-07, mål nr 4790-2000, ansett att beskattningsunderlaget ska beräknas med 25 procent på ett försäljningspris som angetts exklusive mervärdesskatt. Bakgrunden var en ej styrkt exportförsäljning. Enligt köpeavtalet utgjordes ersättningen av visst belopp exklusive mervärdesskatt.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Av ovan nämnda bestämmelser i

text: 7 kap.

text: ML samt av förarbeten till lagstiftningen framgår att vid omsättning av varor och tjänster ska beräkning av beskattningsunderlaget ske med utgångspunkt i ersättningen. Med ersättning förstås allt det som säljaren erhållit eller ska erhålla för varan eller tjänsten, dvs. det pris som följer av avtalet om tillhandahållandet av varan eller tjänsten.

text: I beskattningsunderlaget ska ingå skatter och avgifter utom skatt enligt denna lag, dvs. mervärdesskatt enligt ML (7 kap. 2-3 a §§ ML).

text: Skatteverket anser att ovanstående innebär att beskattningsunderlaget vid rättelse i efterhand ska bestämmas med utgångspunkt i vad som avtalats mellan säljare och köpare. Avgörande för bedömningen är om mervärdesskatt ingår i den avtalade ersättningen eller inte.

text: Om mervärdesskatt enligt avtalet mellan köpare och säljare ingår i det avtalade priset ska beskattningsunderlaget beräknas till 80 % av ersättning vid en tillämplig skattesats på 25 %. Om mervärdesskatt enligt avtalet mellan köpare och säljare inte ingår i det avtalade priset anser Skatteverket att beskattningsunderlaget är det samma som ersättningen och mervärdesskatt tillkommer med 25 %.

text: Om det inte av ML, eller av andra skatteförfattningar, framgår vem som har bevisbördan för ett visst rättsfaktum så gäller enligt praxis att den som har lättast att prestera bevisning ska ta på sig det ansvaret. Det är den skattskyldige säljaren som har lättast att visa innehållet i avtalet med köparen och som därför har bevisbördan, dvs. måste göra sannolikt, att mervärdesskatt ingår i ersättningen. Bevisningen kan bestå av t.ex. avtal eller fakturor.

text: Skatteverket anser dock att det inte är nödvändigt att i varje enskilt fall utreda avtalets innebörd. Skatteverket anser att det normalt kan presumeras att mervärdesskatt ingår i ersättningen vid sådan omsättning som är skattepliktig och som har ägt rum inom landet såvida inte särskilda omständigheter i det enskilda fallet talar emot detta. En sådan särskild omständighet kan vara att säljaren redovisat omsättningen i sin deklaration som en från skatteplikt undantagen omsättning eller som en omsättning utomlands.

text: Ovanstående kan exemplifieras på följande sätt. Tillämplig skattesats i exemplen är 25 %.

text: Exempel 1

text: Vid kontroll av ett företag som bedriver torghandel med tyger har framkommit att en sammanlagd försäljning på 100 000 kr är oredovisad. Det får presumeras att mervärdesskatt har ingått i den avtalade ersättningen. Beskattningsunderlaget uppgår därmed till 80 000 kr och mervärdesskatten till 20 000 kr, dvs. 20 % av erhållen ersättning.

text: Exempel 2

text: Ett företag har redovisat en försäljning på 100 000 kr som skattefri omsättning av varor till annat EG-land. Företaget kan dock inte styrka att varorna har lämnat landet. Det får presumeras att mervärdesskatt inte har ingått i den avtalade ersättningen. Beskattningsunderlaget uppgår till 100 000 kr och mervärdesskatt tillkommer med 25 % eller 25 000 kr.

text: I det fall mervärdesskatt ingår i den avtalade ersättningen men säljaren har använt fel skattesats ska beskattningsunderlaget beräknas med utgångspunkt i den skattesats som rätteligen borde ha använts.

text: Exempel 3

text: En säljare och köpare har avtalat om en ersättning på 100 kr inklusive 6 % mervärdesskatt. Det visar sig senare att rätt skattesats på tillhandahållandet är 25 %. Enligt avtalet mellan köpare och säljare ingår mervärdesskatt i ersättningen. Eftersom korrekt skattesats är 25 % får denna skatt anses ingå i ersättningen. Beskattningsunderlaget ska därför fastställas till 80 % av ersättningen och mervärdesskatten uppgår till 25 % av beskattningsunderlaget dvs. 20 kr.

text: Tillämpningsinformation

text: Vid kontroll bör åtgärder, som föranleds av detta ställningstagande, vara framåtsyftande. Beslut på initiativ av Skatteverket ska därför, i normalfallet, inte avse omsättning under redovisningsperioder före den 8 juli 2005.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 652996-05/111

text: 2017-09-08: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Klassificering av strand vid två skiften, dnr

text: 202 326524-17/111

text: 1 Sammanfattning

text: En fastighet är uppdelad på två skiften med ett mellanliggande markområde som inte disponeras av fastighetens ägare. Det ena skiftet har byggnadsplatsen belägen högst 75 meter från strandlinje mot hav, insjö eller vattendrag, det andra skiftet ligger i direkt anslutning till strandlinjen och är obebyggt. Förutsatt att lämplig byggnadsplats saknas för det skifte som ligger i direkt anslutning till strandlinjen (jämte att övriga villkor för klassen är uppfyllda) skall fastigheten indelas i belägenhetsklass 2, strandnära.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Frågan gäller hur en fastighet med två skiften, en bebyggd del utan strandkontakt och en obebyggd del som ligger i direkt anslutning till strandlinjen, dvs. har egen strand, skall klassificeras i fråga om värdefaktorn närhet till strand.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Klassificering av värdefaktorn närhet till strand regleras i

text: 12 kap. 3 § fastighetstaxeringslagen

text: (1979: 1152), FTL. Av lagrummet framgår att med värdefaktorn närhet till strand avses tomtmarkens läge i förhållande till strand. Skatteverket har med stöd av

text: 7 kap. 7 §

text: FTL och

text: 6 kap. 1 § fastighetstaxeringsförordningen (1993:1199)

text: , FTF beslutat föreskrifter som bl.a närmare reglerar nämnda klassificering. Av 4 § Skatteverkets föreskrifter (

text: SKVFS 2005:6

text: ) om värderingen vid förenklad fastighetstaxering av småhusenheter 2006 framgår att värderingsenhet avseende tomtmark för småhus skall indelas i belägenhetsklass 1 (strand), om området mellan byggnadsplatsen och en högst 75 m därifrån belägen strandlinje mot hav, insjö eller vattendrag tillhör värderingsenheten och inte används för bebyggelse, bil-, park- eller gångväg som är allmänt tillgänglig. Annan värderingsenhet än som anges i första meningen, på vilken byggnadsplatsen ligger högst 75 m från strandlinjen, indelas i belägenhetsklass 2 (strandnära).

text: Av Skatteverkets allmänna råd (SKV A 2005:7) om grunderna för taxeringen och värdesättningen vid 2006 och senare års fastighetstaxeringar av småhusenheter, meddelade med stöd av 3 kap. 6 § FTF, framgår att avståndet till strand bör mätas från huvudbyggnaden eller för obebyggda tomter från lämplig byggnadsplats för huvudbyggnaden.

text: 4 Bedömning

text: För att en värderingsenhet tomtmark för småhus skall indelas i belägenhetsklass 1 (strand), förutsätts att området mellan byggnadsplatsen och en högst 75 m därifrån belägen strandlinje mot hav, insjö eller vattendrag tillhör värderingsenheten och inte används för bebyggelse, bil-, park- eller gångväg som är allmänt tillgänglig. I denna förutsättning ligger ett indirekt krav på att den aktuella fastighetsägaren i princip ensam skall kunna disponera över nämnda område. I flertalet fall där en fastighet är uppdelad på två skiften kan detta krav inte anses vara uppfyllt, eftersom fastighetsägaren inte kan påverka användningen av markområdet mellan skiftena. Förutsatt att lämplig byggnadsplats saknas för det obebyggda skifte som ligger i direkt anslutning till strandlinjen (jämte att övriga villkor för klassen är uppfyllda), skall fastigheten indelas i belägenhetsklass 2, strandnära. I annat fall skall detta markområde bilda egen värderingsenhet.

text: Avståndet till strand bör, enligt nämnda allmänna råd, mätas från huvudbyggnaden eller för obebyggda tomter, från lämplig byggnadsplats för huvudbyggnaden. Av detta följer att för det fall en mindre byggnad är belägen på det skifte som ligger i direkt anslutning till strandlinjen och byggnadens funktion utgör ett komplement till boendet i huvudbyggnaden, skall denna mindre byggnad inte vara utgångspunkt för beräkning av avståndet mellan byggnadsplats och strandlinje.

text: Styrsignalen ska tillämpas vid fastighetstaxering av småhusenheter.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 653043-04/111

status: gällande

title: Beskattningsunderlag vid uttagsbeskattning för mervärdesskatt avseende privat användning av båt som tillhör en verksamhet

text: Nytt: 2023-06-02

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1 Sammanfattning

text: Vid uttagsbeskattning av tjänst avseende privat användning av en tillgång som tillhör en verksamhet anser Skatteverket att beskattningsunderlaget ska innefatta samtliga kostnader som är direkt hänförliga till tillgången under förutsättning att avdrag skett för den ingående skatt som belöper på kostnaderna. Det samma gäller kostnader vid användningen såsom bränsleförbrukning om avdrag för ingående skatt har skett. Även kostnader som uppkommer under den tid tillgången står till den skattskyldiges förfogande ska beaktas vid beräkning av beskattningsunderlaget. När det gäller kostnad för värdeminskning ska i beskattningsunderlaget inräknas den planenliga avskrivning som företaget i överensstämmelse med gällande lagstiftning och rekommendationer på redovisningsområdet ska beakta i sin redovisning.

text: Beskattningsunderlaget bestäms till den andel av de totala kostnaderna som belöper på tillgången och som motsvarar den privata användningen varvid den tid tillgången står till den skattskyldiges förfogande för privat bruk också ska tas hänsyn till.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Uttagsbeskattning för mervärdesskatt sker vid privat användning av en tillgång som hör till en verksamhet om avdragsrätt eller rätt till återbetalning för den ingående skatten vid förvärvet förelegat.

text: Fråga har uppkommit beträffande hur beskattningsunderlaget ska bestämmas i de fall uttagsbeskattning ska ske med anledning av privat nyttjande av båt som tillhör en verksamhet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av

text: 2 kap. 1 § tredje stycket 2 mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, framgår att med omsättning av tjänst förstås att en tjänst tas i anspråk genom uttag enligt 5,7 eller 8 §§.

text: Av

text: 2 kap. 5 § första stycket 2

text: ML framgår att med uttag av tjänst förstås att den skattskyldige använder eller låter någon annan använda en tillgång som hör till verksamheten för privat ändamål eller för annat rörelsefrämmande ändamål, om den skattskyldige haft rätt till avdrag för eller återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§ av den ingående skatten vid förvärvet av tillgången.

text: Enligt andra stycket samma lagrum gäller detta endast om värdet av användandet av tillgången är mer än ringa.

text: Vid uttag av tjänster utgörs, enligt bestämmelserna i

text: 7 kap. 3 § 2 b

text: ML, beskattningsunderlaget i de fall som avses här av kostnaden vid tidpunkten för uttaget för att utföra tjänsten. Enligt

text: 7 kap. 3 a § tredje stycket

text: ML förstås med kostnad för att utföra en tjänst den del av de fasta och löpande kostnaderna i rörelsen som belöper på tjänsten.

text: Motsvarigheten till de nu angivna bestämmelserna i ML finns i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: , sjätte direktivet) i artiklarna

text: 6.2 a

text: och

text: A 1 c.

text: Artikel 6.2 a i sjätte direktivet anger att följande ska behandlas som tillhandahållande av tjänster mot vederlag: ”Användning av varor som ingår i en rörelses tillgångar för den skattskyldiges eget eller personalens privata bruk, eller mer generellt sådan användning för andra ändamål än hans rörelse, om mervärdesskatten på dessa varor är helt eller delvis avdragsgill.”

text: Av

text: artikel 11

text: A 1 c i direktivet framgår att beskattningsunderlaget ska vara ”Den skattskyldiges hela kostnad för att tillhandahålla tjänsterna” när det gäller sådana tillhandahållanden som avses i

text: artikel 6.2

text: EG-domstolen har i sitt avgörande i

text: mål C-230/94

text: , Renate Enkler, uttalat (punkt 33) att syftet med artikel 6.2 a i sjätte direktivet är att hindra att en skattskyldig som har kunnat dra av mervärdesskatten vid köp av en tillgång som hör till dennes rörelse undgår att betala mervärdesskatt när han tar ut denna tillgång från sin rörelses tillgångar för privata ändamål och på så sätt åtnjuter orättmätiga fördelar i förhållande till vanliga konsumenter som betalar mervärdesskatt när de anskaffar tillgången. Vidare anger EG-domstolen i detta avgörande (punkt 35) att vid bestämmandet av beskattningsunderlaget för en transaktion enligt

text: artikel 11

text: A 1 c ska beaktas de perioder under vilka en tillgång står till den skattskyldiges förfogande på ett sådant sätt att denne hela tiden har möjlighet att faktiskt utnyttja densamma för sitt privata behov.

text: När det gäller beräkning av beskattningsunderlaget anger EG-domstolen vidare i nämnda avgörande att de kostnader som ska beaktas är de som har samband med själva tillgången, såsom avskrivningar med hänsyn till tillgångens värdeminskning eller kostnader som den skattskyldige haft och som givit denne rätt till avdrag för mervärdesskatt.

text: EG-domstolen har i

text: mål C-193/91

text: , Mohsche, (punkterna 13 och 14) uttalat att privat nyttjande av en tillgång kan beskattas endast i undantagsfall och att uttrycket ”användning av varor” som återfinns i artikel 6.2 a i sjätte direktivet följaktligen ska ges en snäv tolkning och endast anses omfatta utnyttjandet av själva tillgången. Följaktligen faller enligt domstolen tredje mans tillhandahållande av tjänster för underhåll eller utnyttjande av tillgången, som inte för den skattskyldige medför någon möjlighet till avdrag för ingående skatt, inte inom denna bestämmelses tillämpningsområde.

text: I

text: mål C-269/00

text: , Seeling (punkt 42), anger EG-domstolen att det framgår av artiklarna

text: 6.2 a

text: och

text: A 1 c i sjätte direktivet att, om den ingående skatten på en rörelsetillgång helt eller delvis kan dras av, ska användning av tillgången för den skattskyldiges eller hans anställdas privata behov eller för rörelsefrämmande ändamål jämställas med tillhandahållande av tjänst mot vederlag. Skatt ska i dessa fall enligt domstolen tas ut på hela kostnaden för tillhandahållandet av tjänsten. Domstolen hänvisar i denna del också till målen

text: , Lennartz, punkt 26 och till

text: , Bakcsi, punkt 30.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: När användning sker av en verksamhets tillgång för privat bruk och förvärvet av tillgången medfört rätt till avdrag för eller återbetalning av den ingående skatten anges i

text: 2 kap. 5 § första stycket 2

text: ML att uttagsbeskattning ska ske. Begreppet användning ska i detta sammanhang tolkas mot bakgrund av den EG-rättsliga praxis som finns. Syftet med motsvarande bestämmelser i sjätte direktivet är att säkerställa en jämlik behandling av den skattskyldige som tillhandahåller en tjänst för sitt eget eller personalens privata bruk och en slutlig konsument som kan disponera en tillgång när han så önskar. Om förutsättningar för uttagsbeskattning föreligger eller inte i det enskilda fallet är en bevisfråga som får bedömas med beaktande av vilken slags vara det rör sig om, omfattningen av den skattskyldiges eller personalens faktiska användning, dispositionsrätt m.fl. omständigheter.

text: Vid bestämmande av beskattningsunderlaget för uttag av tjänst avseende privat nyttjande av en verksamhetstillgång är det kostnaden vid tidpunkten för uttaget som ska fastställas. Till ledning för att fastställa denna kostnad anges i

text: 7 kap. 3 a §

text: ML att det är såväl de fasta som de löpande kostnaderna i rörelsen som belöper på tjänsten som ska beaktas. Av sjätte direktivet framgår vidare att beskattningsunderlaget utgörs av den skattskyldiges hela kostnad för att tillhandahålla tjänsten. EG-domstolen har i det återgivna målet

text: , Renate Enkler (punkt 36), tolkat direktivets bestämmelser, när det gäller att fastställa beskattningsunderlaget för privat användning av en rörelsetillgång, så att det endast är kostnader som har samband med själva tillgången ”såsom avskrivningar med hänsyn till tillgångens värdeminskning eller kostnader som den skattskyldige haft och som givit denne rätt till avdrag för mervärdesskatt” som ska beaktas. Dessutom anger domstolen i samma mål att de perioder under vilka en tillgång står till den skattskyldiges förfogande på ett sådant sätt att denne har möjlighet att faktiskt utnyttja densamma för sitt privata behov ska beaktas vid bestämmandet av beskattningsunderlaget.

text: Mot bakgrund av syftet med direktivets bestämmelser och befintlig EG-rättslig praxis anser Skatteverket att beskattningsunderlaget, i de fall förutsättningar föreligger för uttagsbeskattning i sådana fall som nu avses, ska innefatta samtliga kostnader som är direkt hänförliga till den aktuella tillgången om avdrag skett för den ingående skatt som belöper på kostnaderna. Även kostnader som belöper på den tid en tillgång står till den skattskyldiges eller dennes personals förfogande för privat bruk ska beaktas i detta sammanhang.

text: Vid uttagsbeskattning enligt

text: 2 kap. 5 § första stycket 2

text: ML avseende privat bruk av en båt ska vid beräkning av beskattningsunderlaget enligt

text: 7 kap. 3 § 2 b

text: ML ingå kostnader som avser själva tillgången såsom värdeminskning. Även kostnader för utrustning samt underhåll och drift såsom reparationer, vinterförvaring m.m. medför uttagsbeskattning och ska ingå i beskattningsunderlaget. Allt under förutsättning att avdrag för den ingående skatt som belöper på kostnaderna skett. Det samma gäller förbrukning av drivmedel och övriga kostnader vid användning av båten oavsett om uttagsbeskattning härav ska ske enligt ovanstående lagrum eller enligt

text: 2 kap. 2 § 1

text: ML eller

text: 2 kap. 5 § första stycket 1

text: ML. Kostnader, för vilka den skattskyldige inte påförts någon skatt och således inte haft möjlighet till avdrag för ingående skatt, ska inte medräknas i beskattningsunderlaget.

text: När det gäller vilken kostnad för värdeminskning som ska beaktas vid beräkning av beskattningsunderlaget saknas vägledning såväl i ML som i sjätte direktivet. Det får dock anses vara klart att kostnad för värdeminskning ska ingå i beskattningsunderlaget när det gäller sådana tillgångar som typiskt sett minskar i värde. Detta framgår såväl av

text: 7 kap. 3 a §

text: ML,

text: artikel 11

text: A 1 c i direktivet som av EG-rättslig praxis (

text: , Renate Enkler, punkt 36).

text: Bestämmelser om redovisning av materiella anläggningstillgångar finns i

text: 4 kap.

text: 8 §§

text: årsredovisningslagen

text: (1995:1554, ÅRL). Enligt bestämmelserna i

text: 4 kap. 4 §

text: ÅRL ska anläggningstillgångar med begränsad ekonomisk livslängd skrivas av systematiskt över denna livslängd.

text: Redovisningsrådet har i sin rekommendation RR 12 behandlat hur redovisning ska ske av materiella anläggningstillgångar i företag vars aktier är föremål för offentlig handel medan Bokföringsnämnden (BFN) i sina allmänna råd (

text: BFNAR 2001:03

text: ) behandlat motsvarande frågor för de företag som inte tillämpar Redovisningsrådets RR 12. BFN har vidare i sin vägledning ”Redovisning av materiella anläggningstillgångar” ytterligare belyst denna fråga. Av BFN:s nämnda vägledning framgår (punkt 6.1) att det avskrivningsbara beloppet för en materiell anläggningstillgång ska periodiseras enligt en systematisk plan över tillgångens nyttjandeperiod. Periodens avskrivningar redovisas som en kostnad.

text: Det framgår vidare av BFN:s vägledning att avskrivning ska ske även om tillgångens redovisade värde understiger dess verkliga värde. Inträffad värdestegring utgör inte grund för att underlåta avskrivning. Avskrivning ska således ske även om en tillgång under nyttjandetiden ökar i värde.

text: De avskrivningar som redovisas som rörelsens kostnader i ett företags resultaträkning är de i ÅRL nämnda planenliga avskrivningarna som grundar sig på de specifika tillgångarnas avskrivningsbara belopp och deras nyttjandeperiod. Utöver de planenliga avskrivningarna kan ett företags resultaträkning också innehålla avskrivningar under rubriken bokslutsdispositioner. Dessa senare avskrivningar grundar sig på en kollektiv syn på inventarierna och har en skattemässig bakgrund. Den kostnad för värdeminskning som ska beaktas vid beräkning av beskattningsunderlaget för uttagsbeskattning är knuten till den enskilda tillgången och kan inte heller anses ha något samband med den avskrivning som är skattemässigt tillåten. Skatteverket anser därför att kostnaden för värdeminskning i beskattningsunderlaget utgörs av den planenliga avskrivning som ska redovisas som rörelsens kostnad i företagets resultaträkning. Det förutsätts härvid att tillgångens avskrivning fastställts enligt gällande lagstiftning och rekommendationer på redovisningsområdet.

text: Sammanfattningsvis anser Skatteverket att beskattningsunderlaget vid uttag av tjänst avseende privat nyttjande av en båt, som tillhör en verksamhet och där avdrag för ingående mervärdesskatt skett vid anskaffningstillfället, ska beräknas med beaktande av den skattskyldiges samtliga kostnader för vilka avdrag för ingående skatt har skett och som direkt avser den aktuella tillgången. Den andel av dessa kostnader som belöper på den privata användningen, varvid också beaktas den tid tillgången står till den skattskyldiges förfogande för privat bruk, utgör beskattningsunderlag för tjänsten. Även kostnader vid användningen såsom bränsleförbrukning ska uttagsbeskattas om avdrag för ingående skatt har skett.

text: I de fall användning för privat bruk sker av en tillgång som utgör omsättningstillgång i verksamheten sker inte någon avskrivning i företagets redovisning. Tillgången kan trots detta vara utsatt för viss värdenedgång på grund av den förslitning som det privata användandet medfört. Skatteverket anser därför att vid uttagsbeskattning av privat användning av omsättningstillgångar bör i kostnaden för att utföra tjänsten inräknas den kostnad för värdenedgång som det privata användandet medfört. Beräkning av denna kostnad måste ske uteslutande med utgångspunkt från förhållandena i det enskilda fallet.

text: Vad som sägs i denna skrivelse kan tillämpas även vid uttagsbeskattning enligt

text: 2 kap. 5 § första stycket 2

text: ML av privat nyttjande av andra rörelsetillgångar än båtar. Det noteras dock att det för motsvarande privat användning av personbilar och motorcyklar finns särskilda bestämmelser om beskattningsunderlag i

text: 7 kap. 4 §

text: ML vilka anger att beskattningsunderlaget ska bestämmas med ledning av det värde som enligt

text: 9 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483)

text: har bestämts i fråga om tillhandahållandet av bilförmåner för anställda.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 657557-04/111

nyckelord:
Förvaltningsrätt & förfarande
Inkomstskatt
Skattebetalning & borgenärsarbete
Socialavgifter

title: Skattefritt logi enligt SINK-lagen

text: Nytt: 2016-01-21

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet ” Skattefri ersättning enligt SINK för logi och resa vid tillfällig anställning”, dnr

text: 131 11632-16/111

text: 1 Sammanfattning

text: Logi som arbetsgivare tillhandahåller vid tillfällig anställning i Sverige är skattefritt enligt SINK-lagen. Skatteverket anser att med tillfällig anställning avses en anställning som varar i högst sex månader. Logi som arbetsgivaren tillhandahåller vid längre anställningar är en skattepliktig förmån.

text: Det är bara tillfällig bostad som behövs för den tillfälliga anställningen i Sverige som är skattefri. Den tillfälliga bostaden kan dock vara belägen i annat land. Ordinarie bostad i hemlandet som arbetsgivaren betalar kostnaden för är en skattepliktig förmån.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Lagen (

text: ) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta (SINK-lagen) är tillämplig för begränsat skattskyldiga personer. Fråga har uppkommit om bestämmelsen i SINK-lagen om skattefritt logi är tillämplig även vid långvariga anställningar. Fråga har också uppkommit om det spelar någon roll vilken bostad arbetsgivaren betalar kostnaden för, den i Sverige eller den i hemlandet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av

text: 6 § 2 b)

text: SINK-lagen framgår att ersättning som vid tillfällig anställning i Sverige betalats av arbetsgivare för kostnad för logi för den tid under vilket arbetet utförts i Sverige är skattefri.

text: I

text: prop. 1990/91:54

text: sid. 286 kommenteras nämnda bestämmelse enligt följande:

text: ”De som kommer hit från utlandet för korttidsuppdrag torde inte sällan vara särskilt kvalificerade personer som kontrakterats just för sina speciella färdigheter och kunskaper. Det torde därvid inte vara ovanligt att arbetsgivaren står för kostnader för resan hit och härifrån och även kostnaden för bostaden här. Jag anser att sådana ersättningar bör undantas från skatteplikt i dessa fall.”

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Enligt lagtexten ska det vara fråga om en tillfällig anställning. Av förarbetena framgår att man haft specialister på korttidsuppdrag i åtanke där arbetsgivaren skulle kunna tillhandahålla en skattefri bostad här.

text: Även begränsat skattskyldiga personer har ibland anställningar som pågår i flera år. Enligt Skatteverkets uppfattning är bestämmelsen om skattefritt logi inte tillämplig på sådana anställningar eftersom det inte är fråga om en tillfällig anställning. Bestämmelsen är avsedd för korttidsuppdrag och den som vistas i Sverige mer än sex månader blir normalt sett obegränsat skattskyldig. SINK-lagen är då inte längre tillämplig och logi som arbetsgivaren tillhandahåller blir en skattepliktig förmån. Skatteverket anser att gränsen för vad som är en tillfällig anställning går vid sex månader. Varar anställningen längre är den inte tillfällig även om personen är begränsat skattskyldig. Bostad som arbetsgivaren tillhandahåller är då inte skattefri.

text: Enligt lagtexten ska det vara fråga om logi för den tid under vilken arbetet utförts i Sverige. I förarbetena talas det om kostnaden för bostaden här. Enligt Skatteverkets uppfattning är det bara en tillfällig bostad som behövs för att kunna utföra arbetet i den tillfälliga anställningen i Sverige som är skattefri. Om arbetsgivaren betalar bostaden i hemlandet i stället för den tillfälliga bostaden här, är det en skattepliktig förmån.

text: Den tillfälliga bostaden behöver inte vara belägen i Sverige. Om den är belägen exempelvis i något grannland är den ändå skattefri. Det får däremot inte vara fråga om en ordinarie bostad i grannlandet som arbetsgivaren betalar vid en kortare anställning än sex månader.

text: Om arbetet i Sverige utförs på exempelvis två olika platser och det därför behövs två tillfälliga bostäder är båda skattefria. Betalar arbetsgivaren däremot både en tillfällig bostad och en fritidsbostad är fritidsbostaden en skattepliktig förmån.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 657566-04/111

text: Nytt: 2018-01-16

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Upphävande av ställningstagandet ”Avyttring av andelar i utländska företag i konkurs”, dnr

text: 202 521127-17/111

text: 1 Sammanfattning

text: Enligt Skatteverkets uppfattning strider det mot EG-rätten att inte anse en andel i ett utländskt företag avyttrad när det utländska företaget försätts i konkurs om det utländska företaget hör hemma inom EU/EES-området och motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening. Kapitalförlusten anses också definitiv när det utländska företaget försätts i konkurs.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Andelarna i ett svenskt aktiebolag anses avyttrade när bolaget försätts i konkurs. Andelarna i en utländsk motsvarighet till svenska aktiebolag anses avyttrade när det utländska företaget upplöses genom konkurs. Fråga har uppkommit om det är förenligt med EG-rätten att andelar i utländska företag som hör hemma inom EU/EES-området anses avyttrade vid en senare tidpunkt än motsvarande svenska.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 44 kap. 8 § 1 st. inkomstskattelagen

text: (IL) anses ett värdepapper avyttrat om det företag som gett ut det

text: 1. försätts i konkurs och är ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening,

text: 2. upplöses genom konkurs och är ett annat företag än ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening.

text: I andra stycket till 8 § anges att vid sådana konkurser som avses i första stycket 1 ska en kapitalförlust alltid anses definitiv när företaget försätts i konkurs. Avdrag medges därför vid konkursutbrottet.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: 44 kap. 8 § 1 st. 2 p.

text: IL innebär att andelarna i utländska motsvarigheter till svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar som försätts i konkurs anses avyttrade vid en senare tidpunkt än motsvarande svenska. Avdragsrätten för förluster på utländska andelar senareläggs därför.

text: Enligt artikel 43 i EG-fördraget är inskränkningar i rätten att fritt etablera sig i andra medlemsstater förbjudna. I artikel 56 förbjuds restriktioner för kapitalrörelser mellan medlemsstaterna.

text: Av EG-domstolens dom i målet X och Y,

text: , framgår att bestämmelsen om etableringsfrihet tillämpas om ägaren har ett obestridligt inflytande över bolagets beslut och kan bestämma över bolagets verksamhet. Om ägarens andel inte är tillräckligt stor tillämpas i stället bestämmelsen om fri rörlighet för kapital.

text: Bestämmelserna ska förhindra att ett land har en ogynnsammare behandling av andra medlemsländers medborgare och företag som vill etablera sig där. Bestämmelserna innebär också att ett land inte får avskräcka sina egna medborgare och företag att etablera sig eller investera i andra medlemsländer.

text: Den senareläggning av avdragsrätten som

text: 44 kap. 8 § 1 st. 2 p.

text: IL innebär kan göra att fysiska personer och företag avhåller sig från att etablera sig eller investera i andra medlemsstater. Skatteverket anser därför att det är en inskränkning i den fria etableringsrätten och den fria rörligheten för kapital. Skatteverket anser inte att bestämmelsen kan rättfärdigas.

text: En andel i ett utländskt företag får därför anses avyttrad när det utländska företaget försätts i konkurs om det utländska företaget hör hemma inom EU/EES-området och motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening. Kapitalförlusten anses också definitiv när det utländska företaget försätts i konkurs. Det innebär att avdrag medges vid konkursutbrottet.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 665976-04/111

title: Omsättningsland för modelluppdrag m.m.

text: Nytt: 2010-01-12

text: Detta ställningstagande upphör att gälla från och med den 1 januari 2010, eftersom reglerna om omsättningsland för tjänster har ändrats genom SFS 2009:1333.

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att den tjänst som en modell, genom eget bolag eller enskild firma, tillhandahåller som regel är en tjänst som omfattas av huvudregeln, dvs.

text: 5 kap. 8 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML. Detta innebär att tjänsten är omsatt inom landet när den som tillhandahåller tjänsten har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här i landet.

text: Det är dock fråga om en reklamtjänst eller en ekonomisk rättighet om detta tillhandahållande innefattar att en berömd person deltar i reklamsammanhang eller att en berömd persons namn och bild sammankopplas med en specifik produkt i reklamsammanhang. En sådan reklamtjänst alternativt rättighet omfattas av

text: 5 kap. 7 §

text: ML. Om det kan vara fråga om en reklamtjänst eller en rättighet måste det avgöras utifrån avtalet i respektive ärende. Den ersättning som erhålls för tjänsten ska i detta fall inte stå i relation till den tid som läggs ner för att utföra tjänsten. Det ska klart framgå att det förekommer ersättning för ett avtal i vilket det anges att den berömda personen ska ställa upp i olika reklamsammanhang (t.ex. ett sponsoravtal) eller för en ekonomisk rättighet att nyttja just den personens namn i ett specifikt reklamsammanhang.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: För att kunna avgöra om en omsättning skett inom eller utom landet måste det först avgöras vad det är för slags tjänst som tillhandahålls. Vid tolkning av vad för slags tjänst som tillhandahålls av modeller, som bedriver ekonomisk verksamhet, kan flera olika tjänster diskuteras.

text: Vad det är för slags tjänst som tillhandahålls ska bedömas utifrån den prestation som kunden begär av säljaren. Frågan är då, när det gäller modelluppdrag, om kunden efterfrågar en reklamtjänst, en hyrd arbetskraft, en artist/underhållare eller om det är någon annan tjänst såsom t.ex. en rättighet?

text: Vidare har fråga uppkommit om det har någon betydelse om verksamheten bedrivs i enskild firma eller genom bolag.

text: Slutligen efterfrågas om någon paragraf i

text: 5 kap.

text: ML har företräde framför annan när det ska avgöras vilken paragraf tjänsten omfattas av.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML är tjänster avseende bland annat artister och underhållare omsatta inom landet om de utförs här i landet.

text: Denna regel motsvaras av artikel 9.2 c första strecksatsen i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: Enligt

text: 5 kap. 7 §

text: ML är bland annat olika rättigheter, reklamtjänster och tjänster avseende uthyrning av arbetskraft omsatta utom landet om de tillhandahålls härifrån och förvärvaren är en näringsidkare som i ett annat EG-land har antingen sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe till vilket tjänsten tillhandahålls.

text: Denna regel motsvaras av artikel 9.2 e i sjätte direktivet.

text: Av

text: 5 kap. 8 § första stycket

text: ML framgår att för andra tjänster än de som anges i 4-6 a § eller 7 a § eller om 7 § inte är tillämplig gäller att tjänsten är omsatt inom landet om den som tillhandahåller tjänsten har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe i Sverige från vilket tjänsterna tillhandahålls.

text: Denna regel motsvaras av artikel 9.1 i sjätte direktivet.

text: Av domen

text: , Dudda, punkt 21, framgår att

text: artikel 9.1

text: inte har företräde före

text: artikel 9.2

text: . I varje situation ska bedömas om den tjänst som tillhandahålls omfattas av någon av de fall som nämns i

text: artikel 9.2

text: . Om så inte är fallet omfattas tjänsten av

text: artikel 9.1

text: . Vidare framgår av punkt 25 att det inte krävs någon särskild artistisk nivå för de tjänster som kan omfattas av

text: artikel 9.2 c

text: första strecksatsen. Det är således inte bara fråga om tjänster direkt relaterade till artisteri eller underhållning som omfattas av nämnd artikel utan även tjänster som är relaterade till liknande verksamheter. Enligt punkt 27 i domen ska även samtliga tjänster i samband med förberedelserna av en underhållningsaktivitet bedömas som sådana tjänster som sker i anslutning till aktiviteten.

text: EG-domstolen har i november 1993 avgjort tre olika mål som behandlat reklamtjänster,

text: kommissionen mot Frankrike,

text: kommissionen mot Luxemburg och

text: kommissionen mot Spanien. En reklamtjänst ska omfattas av spridning av meddelanden som har för avsikt att informera en köpare om produkten i syfte att öka sin försäljning. Normalt sprids reklam skriftligt eller muntligt genom olika informationsblad, annonspelare, tidningar, radio eller tv och liknande. Dock kan reklam även spridas på annat sätt t.ex. genom anordnande av cocktail-partyn eller banketter (se bland annat

text: , punkt 16, och

text: , punkt 19). Begreppet reklamtjänst är ett gemenskapsrättsligt begrepp som ska tolkas enhetligt inom gemenskapen (se bland annat

text: , punkt 15).

text: Enligt EG-domstolen i domen

text: , SPI, punkt 22, innefattar begreppet reklamtjänst i

text: artikel 9.2 e

text: andra strecksatsen i sjätte direktivet, förutom reklamtjänster som tillhandahålls en skattskyldig annonsör direkt, även sådana tjänster som indirekt tillhandahålls annonsören och som faktureras tredje man som vidarefakturerar annonsören.

text: I domen

text: , Design Concept, anges att reglerna i artikel 9 i sjätte direktivet ska tillämpas på varje transaktion där tjänster tillhandahålls (punkt 24). I ett fall där reklamtjänster tillhandahålls indirekt och som berör en förste tjänsteleverantör, en mellanliggande tjänstemottagare och en annonsör som mottar tjänster från den mellanliggande tjänstemottagaren, ska den transaktion som avser de reklamtjänster som den förste tjänsteleverantören tillhandahåller den mellanliggande tjänstemottagaren prövas separat vid fastställandet av var denna transaktion ska beskattas (punkt 28).

text: Enligt Handledning för mervärdesskatt 2004 (MHL 2004) s. 279 och s. 697 är reklam ett meddelande som har till syfte att åstadkomma eller främja avsättning i kommersiell verksamhet. Det är alstrets karaktär, och inte i vilket syfte detta kommer att användas, som är avgörande för om det ska vara fråga om reklamalster eller inte. Reklammeddelanden sprids i allmänhet i press, radio och television men kan också ske i andra former. Reklamtjänst innefattar därmed spridande av reklam genom ord eller bild, anordnande av presskonferens och seminarium m.m. Vidare framgår på s. 279 att med liknande rättighet förstås olika ekonomiska rättigheter.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Det som avgör beskattningsland är vilken tjänst som tillhandahålls. Om tjänsten tillhandahålls från en enskild firma eller ett bolag har således ingen betydelse för denna bedömning.

text: Det kan konstateras att inte någon av paragraferna rörande tjänster har företräde framför någon annan i annat fall än när det är fråga om tjänst avseende fastighet som kan hänföras till två olika paragrafer. Att fastighetsbestämmelsen i

text: 5 kap. 4 §

text: ML har företräde framför t.ex.

text: 5 kap. 7 § andra stycket 3

text: ML (konsulter eller liknande) framgår av

text: prop. 1993/94:99

text: Bilaga 6 avsnitt 2.3.3.

text: Skatteverket anser att de olika tjänster som omfattas av de olika paragraferna i 5 kap. ska bedömas utifrån vad dessa tjänster innefattar enligt normalt språkbruk (se dom från EG-domstolen

text: , Linthorst). Således ska det undersökas vad tjänsterna artisteri och underhållning, rättigheter, reklamtjänster samt tillhandahållande av arbetskraft omfattas av enligt normalt språkbruk.

text: Skatteverket har gjort den bedömningen att den tjänst som en modell tillhandahåller i normalfallet inte omfattas av någon av de tjänster som anges i 5 kap. 4-7 a § utan denna tjänst får anses omfattas av huvudregeln i

text: 5 kap. 8 §

text: ML. Detta innebär att tjänsten är omsatt inom landet om den som tillhandahåller tjänsten har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe i Sverige från vilket tjänsterna tillhandahålls.

text: Nedan följer en redogörelse varför övriga paragrafer i

text: 5 kap.

text: ML i normalfallet inte blir tillämpliga.

text: Ledning för vad som omfattas av normalt språkbruk vid reklamtjänst har redogjorts för i MHL 2004. Detta får anses vara överensstämmande med begreppet reklamtjänst såsom det tolkats av EG-domstolen. Skatteverket anser inte att den tjänst som en modell tillhandahåller när de medverkar på en visning, sitter modell, medverkar i modereportage eller annat reportage i tidning eller deltar i en annonskampanj utgör sådan tjänst som enligt normalt språkbruk kan anses vara en reklamtjänst. Detta ändras inte med hänsyn till att köparen använder den tjänst som modellen tillhandahåller i en kommande reklamprodukt. Som framgår av

text: , Design Concept, ska den tjänst som tillhandahålls i varje led bedömas för sig och den tjänst som modellen tillhandahåller i sig kan inte anses utgöra en reklamtjänst, dvs. tillhandahållandet omfattas inte av

text: 5 kap. 7 § andra stycket 2

text: ML.

text: Det företag som arrangerar en modevisning får dock anses tillhandahålla en reklamtjänst som omfattas av

text: 5 kap. 7 § andra stycket 2

text: ML med hänsyn till vad som framgår av EG-domstolens praxis. En modevisning genomförs i syfte att ge reklam åt säljaren av kläderna. Detta kan jämföras med t.ex. anordnande av cocktailpartyn eller banketter i syfte att göra reklam för specifik vara eller tjänst (se dom från EG-domstolen

text: , kommissionen mot Luxemburg, punkt 19).

text: Om det dock är fråga om en berömd person, t.ex. en idrottsman eller skådespelare, som ställer upp som modell för olika produkter kan det vara fråga om en reklamtjänst eller en ekonomisk rättighet som tillhandahålls. Det är avtalet mellan parterna som ska avgöra i detta fall. Om det är fråga om ett avtal där det framgår att den berömda personen erhåller ersättning för att denna ska delta i olika reklamsammanhang, t.ex. ett sponsoravtal, kan denna tjänst bedömas som en reklamtjänst. Om det i stället är fråga om en upplåtelse av en rättighet till att få nyttja den berömda personens namn i reklamsammanhang kan det vara fråga om en ekonomisk rättighet. Den ersättning som erhålls för någon av dessa tjänster ska inte stå i relation till den tid som läggs ner för att utföra modelltjänsten utan det ska klart framgå att det förekommer ersättning för reklamtjänsten eller för den ekonomiska rättigheten att nyttja just den personen/personens namn i ett specifikt reklamsammanhang. Det ska således vara fråga om ett särskilt reklamvärde i att just få den berömda personen sammankopplad med en specifik produkt. Om så är fallet anser Skatteverket att det är fråga om en tjänst som omfattas av

text: 5 kap. 7 § andra stycket

text: ML, en reklamtjänst enligt punkten 2 eller en ekonomisk rättighet enligt punkten 1.

text: Skatteverket anser att en frilansare eller annan persons tillhandahållande av en specifik tjänst/tjänster i enlighet med ett avtal inte kan ses som tillhandahållande av arbetskraft. Det som avgör bör i stället vara vilken tjänst som faktiskt tillhandahålls i dessa fall. Ett tillhandahållande av en modell från eget bolag, oavsett bolagsform, kan därför inte anses vara sådant tillhandahållande av arbetskraft som omfattas av

text: 5 kap. 7 § andra stycket 7

text: ML.

text: Tjänster som tillhandahålls av artister och underhållare avser bland annat sådana tillhandahållanden som är undantagna från skatteplikt enligt

text: 3 kap. 11 § 1

text: ML. Enligt Svenska Akademins ordlista avses med artisteri teknisk eller virtuosmässig konstnärlighet. Skatteverket gör den bedömningen att begreppet artistiska framträden i

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML ska tolkas på detta sätt. Begreppet artistiska framträdanden som anges i

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML har därför ett vidare tillämpningsområde än undantaget i

text: 3 kap. 11 § 1

text: ML.

text: Skatteverket gör den bedömningen att en modelltjänst inte enligt normalt språkbruk är sådana artistiska framträdanden som omfattas av

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML. Det kan heller inte anses vara fråga om sådan kringtjänst som skulle kunna omfattas av regeln.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 665980-04/111

title: Kallelser till och godkännande av bouppteckning

text: 1 Sammanfattning

text: Registrering av en bouppteckning får inte ske om de som ska vara kallade till förrättningen inte har getts tillfälle att närvara vid samma förrättning som de övriga kallade. Felet kan inte läkas genom att den som inte kallades och inte heller närvarade vid förrättningen i efterhand godkänner bouppteckningen genom att skriva detta på handlingen.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Det förekommer att förrättningen av en bouppteckning omfattar flera tillfällen, flera datum. Skälen för det kan vara flera; dels kan man vilja visa för Skatteverket att förrättningen påbörjades före tremånadersfristen gick ut, dels kan det vara frågan om ett komplicerat dödsbo där ytterligare utredning visar sig behöva göras, och dels kan det vara frågan om att det råder osämja mellan delägarna och att man därför kallar delägarna till olika dagar. Vid kontroll av uppgiften om vilka som var närvarande vid förrättningen och kallelsebevisen i ärendet kan man ibland se att samtliga delägare inte varit kallade till det tillfälle då övriga varit närvarande.

text: Det har visat sig att sektionerna behandlar uppgifterna olika vilket också påtalats av ingivarna. I några fall har handläggaren funnit bristen vara sådan att hinder för registrering av bouppteckningen föreligger. I andra fall har registrering skett trots bristen.

text: Fråga har därför uppkommit om registrering av en bouppteckning får ske om det i ärendet framgår att delägarna och efterarvingarna varit kallade till olika förrättningstillfällen och de inte heller närvarat vid det tillfälle då de övriga delägarna eller efterarvingarna varit kallade. Fråga har dessutom uppkommit om en bouppteckning kan registreras när den i efterhand påskrivits och godkänts av delägare eller efterarvinge som inte kallats till förrättningen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 20 kap. 2 § ärvdabalken

text: (ÄB) ska den som har dödsboets egendom i sin vård bestämma tid och ort för bouppteckningen och se till att samtliga delägare i god tid kallas till förrättningen. Enligt samma lagrum ska även efterarvingarna och den efterlevande makan/maken eller sambon kallas till förrättningen.

text: Enligt

text: 20 kap. 9 §

text: ÄB får inte bouppteckningen registreras om det framgår att det vid bouppteckningen inte har gått till som sägs i

text: 20 kap.

text: ÄB.

text: Ärvdabalksutredningen har i betänkande

text: SOU 1998:110 s. 328

text: funnit skäl att föreslå en möjlighet för delägare och efterarvinge, som borde ha varit kallad till en förrättning, att i efterhand godkänna bouppteckningen. Förslaget lades fram delvis för att undvika ett nytt omständligt och kostsamt kallelseförfarande för att läka den brist som föreligger vid felaktigt kallelseförfarande. Förslaget har emellertid inte lett till någon lagändring.

text: Gösta Walin har i Kommentar till

text: ärvdabalken

text: , del II, fjärde upplagan s. 130 anfört att om inte samtliga delägare kallats eller om inte kallelse skett i tid så ska bouppteckningen vägras registrering om delägaren som är i fråga ändå inte varit närvarande vid förrättningstillfället. Med hänvisning till

text: NJA 1890 s. 415

text: uppger han emellertid att denna felaktighet "ej obetingat medföra, att bouppteckning skall anses ej var förrättad" utan att en prövning måste ske i varje särskilt ärende. I det anförda rättsfallet har HD haft att bedöma om skäl fanns att förklara bouppteckningen efter farmodern vara utan rättslig betydelse och förordna om ny bouppteckning efter henne och nytt arvskifte efter båda farföräldrarna då barnbarnen visat sig inte vara kallade till bouppteckningsförrättningen. Högsta domstolens majoritet (5 av 7) fann att skäl förelåg att förklara bouppteckningen efter farmodern vara utan rättslig verkan.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Det är handläggaren vid den registrerande sektionen som har att bedöma om det vid bouppteckningen har gått till som det stadgas i

text: 20 kap.

text: ÄB.

text: Redan tidigt under bouppteckningens existens förekom att ett dödsbo begagnade sig av flera förrättningsdagar. Att generellt säga att ett bo inte ska ha flera förrättningsdagar går därför inte att göra. Ett mycket godtagbart skäl för flera förrättningsdagar är att boet är omfattande. Det är emellertid inte godtagbart med flera förrättningsdagar när skälet för detta är att dödsbodelägarna och efterarvingarna inte kan hålla sams. Alla delägare och efterarvingar har rätt att erhålla samma information vid samma tillfälle men kan välja att avstå från informationen genom att inte utnyttja sin närvarorätt. Det betyder att om det förekommit flera förrättningsdagar i ett ärende ska samtliga som ska vara kallade till dessa förrättningar ha varit kallade till eller ha varit närvarande vid den sista och avslutande förrättningsdagen.

text: Komplettering ska begäras i ärendet om det framgår att en delägare eller efterarvinge som inte var närvarande vid förrättningstillfället när de övriga delägarna och efterarvingarna var närvarande inte har kallats till samma tillfälle. Kan det inte visas att alla har fått kallelse till förrättningen ska bouppteckningen inte registreras.

text: Det är inte en godtagbar komplettering att den frånvarande delägaren/efterarvingen godkänner bouppteckningen i efterhand. Jämför med vad som ovan anförts om föreslaget i

text: SOU 1998:110

text: och förhållandet att detta inte lett till lagstiftning.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 673024-04/111

title: Mervärdesskatt vid utbyggnad av bredband

text: Nytt: 2025-03-03

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) trädde i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet är inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet finns kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML .

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att de offentliga bidrag som utbetalas till bredbandsföretag för bredbandsutbyggnad utgör s.k. oberoende bidrag som inte utgör omsättning i

text: mervärdesskattelagens (1994:200)

text: , ML, mening. Ifrågavarande bidrag påverkar inte företagens avdragsrätt för ingående skatt. Skatteverket anser vidare att bidraget inte är direkt kopplat till priset för de tjänster som tillhandahålls bredbandsföretagens kunder.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Inom ramen för ett nationellt infrastrukturprogram inom IT-området har beslutats om en omfattande bredbandssatsning. Kostnaden för satsningen ska fördelas mellan staten, kommuner och bredbandsoperatörer. Finansiering kan därutöver komma att ske med EU-bidrag. Avsikten är att skapa en ny infrastruktur i form av ett finmaskigt nät, bestående av regionala nät kopplade till stamnät, som täcker hela landet. Länsstyrelsen beslutar om stöd till utbyggnad av de regionala näten.

text: En bredbandsoperatör (nät- och/eller tjänsteoperatör) kan således bygga, äga och upplåta nät inom ett visst område. Bidrag söks från staten av en eller flera kommuner som också är medfinansiärer. Resterande del av kostnaden får operatören stå för själv. Det är även tänkbart att en kommun själv äger nätet direkt eller via ett kommunalt bolag.

text: Frågor har ställts om vilka mervärdesskatteeffekter som bredbandssatsningen kan få. Frågorna har gällt om de offentliga bidrag som betalas ut utgör s.k. oberoende bidrag för den operatör som uppbär bidragen, dvs. om bidragen inte utgör omsättning i ML:s mening. Om bidragen inte beskattas på grund av att de inte utgör omsättning, uppkommer frågan om avdragsrätten för ingående skatt begränsas för mottagarna av bidragen.

text: En annan grund för beskattning av ett bidrag kan vara att bidraget konstateras vara direkt kopplat till priset för de tjänster som operatören kommer att tillhandahålla sina abonnenter.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Med omsättning av tjänst förstås enligt

text: 2 kap. 1 § 3 st. 1 p.

text: ML att en tjänst mot ersättning utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon. Bestämmelsen motsvarar närmast artikel 6.1 i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: ). Omsättningsbegreppet innefattar krav på prestation och motprestation.

text: Enligt

text: 8 kap. 3 § 1 st.

text: ML får den som bedriver verksamhet som medför skattskyldighet göra avdrag för den ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import i verksamheten. Det är bestämmelsen om den i princip generella avdragsrätten. Motsvarande bestämmelse i sjätte direktivet framgår av

text: artikel 17.2

text: . Det finns även bestämmelser som begränsar avdragsrätten.

text: Den ersättning som för en säljare utgör beskattningsunderlag, motsvaras enligt

text: 7 kap. 3 a § 1 st.

text: ML av allt det som säljaren har erhållit eller ska erhålla för varan eller tjänsten från köparen eller en tredje part, inbegripet sådana bidrag som är direkt kopplade till priset för varan eller tjänsten. Bestämmelsen motsvarar

text: artikel 11

text: A.1 a i sjätte direktivet.

text: Bidrag som inte utgör ersättning och som inte är direkt kopplat till priset för tjänsten faller utanför ML:s tillämpningsområde.

text: 3.1 Bidrag (omsättningsfrågan)

text: RÅ 1999 ref 33

text: avsåg ett överklagat förhandsbesked. Regeringsrätten fastställde Skatterättsnämndens förhandsbesked till den del det överklagades. Ett företag hade erhållit medel från Europeiska Socialfonden (ESF) för att genomföra ett s.k. mål-3-projekt för långtidsarbetslösa personer, för att möjliggöra för dessa att så snart som möjligt få återinträda i arbetslivet. Till Skatterättsnämnden ställdes bl.a. frågan om de av bolaget uppburna bidragen från ESF var att anse som ersättning för en skattepliktig tjänst.

text: Skatterättsnämnden fann att det var fråga om en verksamhet som åvilar det allmänna och som riktar sig till arbetslösa personer men som i ett vidare perspektiv också gagnar samhället i sin helhet. Bidragen till projektet ansågs inte utgöra vederlag som uppbars av företaget för nyttigheter i form av tjänster som tillhandahölls de utbetalande eller bidragsgivande organen såsom offentligrättsliga rättssubjekt. Inte heller ansåg Skatterättsnämnden att företaget uppbar bidragen enligt särskilda avtal om tjänster som skulle tillhandahållas de enskilda deltagarna i projektet. Bidragen ansågs därför inte utgöra vederlag till företaget i en sådan avtalssituation som förutsattes för att en omsättning skulle anses föreligga.

text: Dåvarande Riksskatteverket har i skrivelse 2003-10-24, dnr

text: , ansett att de medel som Rikstrafiken betalar ut till trafikoperatörer efter s.k. upphandling inte utgör ersättning för tjänster som trafikoperatörerna tillhandahåller Rikstrafiken. Utbetalade medel ska inte heller anses utgöra bidrag direkt kopplat till biljettpriset. Det innebär att trafikoperatörerna inte ska erlägga moms med anledning av utbetalningarna från Rikstrafiken.

text: När det gäller omsättningskravet som sådant i

text: 2 kap.

text: ML kan även en jämförelse göras med EG-domstolens praxis, av vilken framgår att ett tillhandahållande av tjänster mot vederlag ska grunda sig på en avtalssituation mellan den som tillhandahåller tjänsten och köparen. Av t.ex. domarna

text: , Tolsma punkterna 13 och 14 och 102/86, Apple and Pear punkterna 11 och 12 framgår att det ska föreligga en direkt koppling mellan vederlaget och den tillhandahållna tjänsten.

text: EG-domstolen har i två rättsfall,

text: , J. Mohr och

text: , Landboden-Agrardienste undersökt om mervärdesskatt ska tas ut på bidrag som betalas ut till jordbrukare för att de ska minska sin produktion av mjölk respektive potatis.

text: I

text: mål C-215/94

text: ansåg EG-domstolen att bidragsgivaren inte förvärvade varor och tjänster för egen del utan handlade i det allmännas intresse av att gynna funktionen hos den gemensamma marknaden för produkterna. Bidragsgivarna hade inte tillförts någon fördel av sådant slag att de kunde betraktas som konsumenter av en tjänst. Det var därför inte fråga om ett tillhandahållande av tjänster.

text: I

text: mål C-384/95

text: har EG-domstolen uttalat att det inte är uteslutet att en utbetalning som en offentlig myndighet gör med hänsyn till allmänintresset kan utgöra vederlag för tillhandahållande av tjänster. Det är inte avgörande vilket ändamål som tjänsten ska ha enligt den som betalar för den. Det är endast beskaffenheten av det ingångna åtagandet som ska beaktas. För att omfattas av systemet för mervärdesskatt ska ett sådant åtagande medföra konsumtion.

text: EG-domstolen ansåg, trots att det framgår av artikel 6.1 i sjätte direktivet att en skyldighet att avstå från ett visst handlande kan utgöra tillhandahållande av en tjänst, att det inte förelåg något sådant tillhandahållande då transaktionen inte medförde någon konsumtion. Jordbrukaren ansågs inte ha tillhandahållit tjänster åt någon bestämd konsument eller tillhandahållit någon förmån som utgjorde en kostnadskomponent i en annan persons verksamhet i produktions- eller distributionskedjan.

text: 3.2 Avdragsrätten

text: Bestämmelser om begränsning av den ingående skatten i vissa fall finns i

text: 8 kap. 13 §

text: ML. Ett företag vars omsättning endast till viss del är skattepliktig får begränsa avdragsrätten på så sätt att bara den ingående skatt som är hänförlig till den del av verksamheten som medför skattskyldighet är avdragsgill. I sjätte direktivet finns motsvarande bestämmelser i

text: artikel 17.5

text: När det däremot gäller sådana erhållna subventioner som kan jämställas med s.k. oberoende bidrag, finns i de svenska bestämmelserna inte någon lagregel som generellt begränsar rätten till avdrag på grund av erhållet bidrag. En sådan avdragsbegränsning har införts endast i visst avseende inom kulturområdet. Bestämmelsen finns i

text: 8 kap. 13 a §

text: ML. I övrigt gäller i svensk rätt att ett erhållet oberoende bidrag inte påverkar avdragsrätten för den som har erhållit bidraget.

text: Frågan om eventuell avdragsbegränsning till följd av erhållna bidrag har även berörts i en skrivelse från dåvarande Riksskatteverket 2001-02-28, Hantering av EU-bidrag (dnr.

text: ). Avsnitt 2.2 Avdragsrätt för ingående skatt på förvärv, femte stycket i skrivelsen har följande lydelse.

text: " Detta betyder att om det i ett projekt, som helt eller delvis finansieras med bidrag från strukturfonderna, görs förvärv och dessa förvärv sedan genererar omsättning av varor eller tjänster som medför skattskyldighet föreligger avdragsrätt för ingående skatt hänförlig till dessa förvärv. Detta under förutsättning att det föreligger ett direkt och omedelbart samband mellan förvärven i fråga och den omsättning som medför skattskyldighet. - - -".

text: 3.3 Bidrag direkt kopplade till priset

text: EG-domstolen har i en dom (C-184-00, ASBL Office des Produits Wallons) slagit fast att

text: artikel 11

text: A.1 a såvitt avser subventioner direkt kopplade till priset reglerar situationer där tre parter är inblandade: den myndighet som beviljar bidraget, det organ som kommer i åtnjutande av bidraget samt köparen av de varor och tjänster som levereras av det bidragsmottagande organet. Regeln avser inte sådana transaktioner som utförs för den utbetalande myndigheten.

text: För att bidraget ska kunna anses vara direkt kopplat till priset ansåg domstolen vidare att följande förutsättningar ska vara uppfyllda:

text: - Det kan visas på ett tidigt stadium att den som köper bidragsmottagarens varor eller tjänster verkligen kommer i åtnjutande av fördelarna som bidraget medför för bidragsmottagaren.

text: - Bidraget har utbetalats särskilt till det subventionerade organet för att det ska leverera en bestämd vara eller tillhandahålla en bestämd tjänst.

text: - Priset på varan eller tjänsten ska i princip fastställas senast vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde för mottagarens leverans av varan och tillhandahållande av tjänsten och det ska konstateras att ett åtagande att utbetala bidraget som gjorts av bidragsgivaren medför en rätt för stödmottagaren att motta bidraget när denne har genomfört en skattepliktig transaktion

text: - Priset som köparen betalar till bidragsmottagaren kan bestämmas så att det minskar i proportion till det bidrag som mottas och bidragets storlek således avgör vilket pris som tas ut.

text: - Mottagaren av bidraget kan sälja varor till ett lägre pris, objektivt sett, än vad han annars hade behövt ta ut.

text: Det framgår även av domen att om bidraget beviljas för att täcka mottagarens fasta kostnader kan kopplingen till priset anses svagare än om bidraget ska täcka de löpande kostnaderna. Det måste dock klargöras om varje aktivitet hos bidragsmottagaren berättigar till en särskild och urskiljbar betalning eller om bidraget utbetalas i klump för att täcka alla löpande kostnader som är gemensamma för samtliga aktiviteter. EG-domstolen menar att det under alla omständigheter endast är den del av bidraget som kan identifieras som ett vederlag för en beskattningsbar leverans som kan, där det är lämpligt, bli föremål för mervärdesskatt.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: 4.1 Allmänt

text: De beskattningskonsekvenser som redgörs för nedan blir enligt Skatteverkets uppfattning desamma oavsett om bredbandsoperatören (nät- och/eller tjänsteoperatör) är ett fristående företag, en kommun, eller ett kommunägt bolag.

text: 4.2 Omsättning för operatören gentemot bidragsgivaren

text: Ett bidrag utgör omsättning för mottagaren om det kan hänföras till ersättning för tjänster som tillhandahållits bidragsgivaren. I förevarande fall sker utbetalningen som ett led i en fastlagd IT-politik som sägs innefatta en nationell strävan mot ett informationssamhälle tillgängligt för alla. Under sådana förutsättningar får utbetalningarna anses ske i det allmännas intresse i stort, snarare än att bidragen till utbyggnad kan hänföras till ersättning som uppbärs av operatörsföretagen för nyttigheter avsedda för bidragsgivarnas egen konsumtion (jfr. EG-domen

text: J Mohr, ovan). Inte heller anser Skatteverket att bidragen uppbärs enligt särskilda avtal om tjänster som ska tillhandahållas operatörsföretagens kunder. Bidragen har därför karaktär av s.k. oberoende bidrag. Då oberoende bidrag inte utgör omsättning i ML:s mening, ska utgående skatt inte redovisas för bidraget.

text: 4.3 Bidragets inverkan på operatörens avdragsrätt

text: Både tjänster som består i att tillhandahålla nätkapacitet för bredbandstrafik liksom renodlade trafiktjänster omfattas enligt Skatteverkets uppfattning av skatteplikt. Enligt förutsättningarna erhåller företag med sådan inriktning av verksamheten oberoende bidrag för finansiering av nätutbyggnad. Enligt Skatteverkets uppfattning medför inte det erhållna bidraget att företagets avdragsrätt för ingående skatt begränsas.

text: 4.4 Frågan om bidragets direkta koppling till priset för operatörens tjänster

text: I arbetet med bredbandsutbyggnaden är i normala fall minst tre parter inblandade, den myndighet som beviljar bidraget, den som åtnjuter bidraget (operatören) och köparen av operatörens tjänster. Bestämmelsen i

text: 7 kap. 3 a § 1 st.

text: ML att i ersättningen ska inbegripas sådana bidrag som är direkt kopplade till priset för t.ex. tjänsten, skulle därför ur den synpunkten kunna vara tillämplig. Beskattning av bidraget ska i så fall ske vid det tillhandahållande som bidragsmottagaren (operatören) svarar för gentemot sina kunder. Bidraget är sett ur mottagarens synvinkel av subventionskaraktär, vilket är en ytterligare förutsättning för att tillämpa bestämmelsen. Vad som därutöver krävs för att bidraget ska beskattas är att det är direkt kopplat till priset för de tjänster som operatören omsätter till sina kunder.

text: EG-domstolens uppfattning i den frågan är att det endast är den del av bidraget som kan identifieras som ett vederlag för en beskattningsbar leverans som kan bli föremål för beskattning. Det måste alltså kunna konstateras att varje aktivitet hos operatören berättigar till en särskild och urskiljbar betalning.

text: Skatteverket konstaterar att detta nära samband mellan bidrag och tillhandahållande saknas. Det finns inte någon möjlighet att identifiera och urskilja en särskild bidragsdel i samband med att en bredbandsoperatör omsätter tjänster till sina kunder. Skatteverket anser därför att bidraget inte har den direkta koppling till priset som krävs för att ifrågavarande bidrag ska inbegripas i ersättningsbeloppet vid bestämning av beskattningsunderlaget.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 673214-04/111

title: Lotteriskatt, spelområde

text: Nytt: 2018-12-10

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Upphävande av ställningstagandet ”Lotteriskatt, spelområde”, dnr

text: 202 508105-18/111

text: 1 Sammanfattning

text: Anläggning såsom restaurang, nöjespark eller liknande där spel bedrivs i skilda rum eller avdelningar utgör ett spelområde. Om det i en nöjespark spelas roulett, kortspel eller tärningsspel såväl i själva parken som i en i parken belägen restaurang anses det förekomma endast ett spelområde.

text: När det gäller en restaurangkedja utgör däremot varje i kedjan ingående restaurang ett spelområde. Skatten ska i dessa fall beräknas med utgångspunkt i den rätt till spel som varje restaurang har.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har uppkommit hur ett spelområde ska definieras i exempelvis restaurang, nöjespark eller liknande anläggning när spel bedrivs i skilda rum eller avdelningar.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av

text: 10 § lotterilagen

text: (1994:1000, LL) framgår att tillstånd att anordna ett lotteri får lämnas endast om det kan antas att verksamheten kommer att bedrivas på ett från allmän synpunkt lämpligt sätt samt enligt meddelade föreskrifter, villkor och bestämmelser.

text: Enligt 11 § första stycket LL skall tillstånd att anordna lotteri avse en viss tid och ett visst område där lotteriverksamheten får bedrivas. Om det inte finns särskilda skäl till annat, skall området utgöras av det område där den sammanslutning som söker tillstånd huvudsakligen är verksam.

text: Av Skatteverkets allmänna råd om spelskatt SKV A 2004:9 framgår bl.a. att varje spelplan är att anse som ett spelbord. Ett dubbelbord med två spelplaner beskattas därför som två spelbord om spel någon dag i månaden får bedrivas på båda spelplanerna samtidigt.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Tillstånd meddelas enligt 11 § LL för ett visst område (spelområde) och innebär att antalet spelbord beräknas per spelområde. Har innehavaren två tillstånd rörande området beräknas skatten ändå som om ett tillstånd förelåg.

text: Anläggning såsom restaurang, nöjespark eller liknande där spel bedrivs i skilda rum eller avdelningar utgör ett spelområde. Spelas roulett, kortspel eller tärningsspel i en nöjespark såväl i själva parken som i en i parken belägen restaurang anses normalt endast ett spelområde förekomma.

text: När det gäller en restaurangkedja utgör däremot varje i kedjan ingående restaurang ett spelområde. Skatten beräknas i detta fall med utgångspunkt i den rätt till spel som varje restaurang innehar.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 676523-04/111

title: Fråga om skatteplikt vid factoring med anledning av EG-domstolens dom C-305/01, MKG-Kraftfahrzeuge-Factoring

text: Nytt: 2016-02-01

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Skatteplikt vid olika former av factoring och fakturabelåning, mervärdesskatt, dnr

text: 131 55309-16/111

text: 1 Sammanfattning

text: Om det huvudsakliga syftet med den tillhandahållna tjänsten är att tillhandahålla en administrations- och indrivningstjänst så är omsättningen av tjänsten skattepliktig. Detta gäller oavsett om fråga är om fakturaköp eller fakturabelåning.

text: Beskattningsunderlaget för tjänsten är de avgifter som tas ut för tjänsten. Detta gäller även om avgiften tas ut som reduktion av utbetalt fakturabelopp.

text: För det fall det i fakturabelåningsfallen även föreligger en kreditgivning, som inte är underordnad administrations- och indrivningstjänsten, är denna undantagen från skatteplikt och den ränta som erhålls som ersättning ska inte beskattas. Detta gäller även om ränta tas ut som en minskning av kundfordringsbeloppet.

text: Vid sådana fakturaköp då det inte finns något åtagande att tillhandahålla en administrations- och indrivningstjänst åt säljaren av kundfordringarna föreligger inget tillhandahållande av tjänster från factoringbolaget och därmed inte någon ersättning att beskatta. Ett exempel på sådana situationer är när förfallna fakturor köps för endast en bråkdel av det nominella värdet, dvs. i fall där någon avlastning av indrivningen och betalningsrisken inte sker.

text: Skatteverkets tolkning av EG-domstolens dom,

text: MKG-Kraftfahrzeuge-Factoring, innebär således inte något förändrat rättsläge i Sverige.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: EG-domstolen har i en dom den 26 juni 2003,

text: MKG-Kraftfahrzeuge-Factoring (MKG-domen), bedömt frågor om skattskyldighet och skatteplikt vid tillhandahållande av factoringtjänster. Uttrycket factoring används för att beteckna en rad tjänster som erbjuds borgenärer för hantering av deras fordringar.

text: Med anledning av EG-domstolens dom har frågor uppkommit om vilka former av factoring domen omfattar och om domen innebär ett förändrat rättsläge i Sverige.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 3 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, undantas från skatteplikt omsättning av bank- och finansieringstjänst samt sådan omsättning som utgör värdepappershandel eller därmed jämförlig verksamhet. Med bank- och finansieringstjänster avses inte notariatverksamhet, inkassotjänster, administrativa tjänster avseende factoring eller uthyrning av förvaringsutrymmen.

text: Frågan om skatteplikt för factoringtjänster diskuterades särskilt i samband med den omarbetning av ML som gjordes för att uppnå full EG-konformitet inför Sveriges inträde i EU. Det var då lydelsen ”administrativa tjänster avseende factoring” tillkom i

text: 3 kap. 9 §

text: ML. Skatteplikten borde enligt regeringens uppfattning endast omfatta tjänster av administrativt slag, t.ex. bokföringstjänster,

text: prop. 1994/95:57 s. 98

text: Av artikel 13 B d 1 i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: ) framgår att medlemsstaterna ska undanta beviljande av och förhandlingar om krediter och förvaltning av krediter av den person som beviljat kredit.

text: Medlemsstaterna ska även enligt

text: artikel 13

text: B d 3 i sjätte direktivet undanta transaktioner och förhandlingar rörande spar- och transaktionskonton, betalningar, överföringar, fordringar, checkar och andra överlåtbara skuldebrev, med undantag av inkasso och factoring.[I kommissionens förslag till omarbetad version av sjätte direktivet, KOM (2004) 246 slutlig, förslås begreppen ”inkasso och factoring” ersättas med ”indrivning av fordringar”.]

text: Förutsättningarna i MKG-domen var att ett factoringbolag hade avtal med ett bilföretag som via egna återförsäljare sålde bilar. Enligt avtalet åtog sig factoringbolaget att mot ersättning köpa bilföretagets fordringar på återförsäljarna. Factoringföretaget övertog, utan regressrätt, kreditrisken för fordringarna och skulle stå del credere vid utebliven betalning (del credere innebär att någon åtar sig ansvar för att en annan person uppfyller sina avtalsenliga förpliktelser när uppfyllandet är av ekonomiskt intresse för den som tar ansvaret).

text: Under förhandlingen i den nationella domstolen framkom att factoringbolaget överförde det nominella beloppet avseende de köpta fordringarna (med avdrag för del credere-avgifter och avtalade factoringavgifter) genom att först bevilja kredit (i form av lån) och först när bolaget i fråga kommit att stå del credere (150 dagar efter förfallodagen för respektive faktura) övergick beloppet till att utgöra ett inköpspris för fordringarna.

text: För detta skulle bilföretaget betala en factoringavgift på två procent och en del credere–avgift på en procent på fordringarnas nominella värde. Förutom dessa avgifter skulle bilföretaget också betala ränta som skulle beräknas på den dagliga skuldsituationen för återförsäljarna i förhållande till factoringföretaget.

text: Frågeställningarna var om factoringföretaget genom att köpa fordringarna och överta kreditrisken kunde anses bedriva ekonomisk verksamhet och om så var fallet om de utgör skattepliktiga transaktioner.

text: EG-domstolen konstaterar att när ett factoringföretag tillhandahåller factoringtjänster genom att köpa sin kunds fordringar, utan regressrätt gentemot denne i fall där gäldenären inte fullgör sina skyldigheter, tillhandhåller det otvivelaktigt kunden en tjänst som i huvudsak går ut på att avlasta kunden indrivning av fordringarna och betalningsrisken. Kunden måste i gengäld betala factoringföretaget ett vederlag som motsvarar skillnaden mellan de till factoringföretaget överlåtna fordringarnas nominella belopp och det belopp som factoringföretaget betalar till kunden för fordringarna.

text: Betalningen utgör det faktiska vederlaget för en ekonomisk verksamhet som factoringföretaget utövar. Det finns följaktligen ett direkt samband mellan factoringföretagets verksamhet och det vederlag det erhåller. Den omständigheten att factoringföretaget garanterar kunden att fordringarna blir betalda genom att stå kreditrisken ska anses som ett utnyttjande av en tillgång i syfte att fortlöpande vinna intäkt därav. Under dessa omständigheter ska sådana factoringtjänster tolkas så att de faller under tillämpningsområdet för mervärdesskatt.

text: EG-domstolen konstaterar också att det saknas giltiga skäl som kan rättfärdiga en skillnad i mervärdesskattemässig behandling mellan olika former av factoring, när factoringföretaget tillhandahåller kunden tjänster mot vederlag och till följd av detta utövar ekonomisk aktivitet.

text: Beträffande frågan om skatteplikt erinrar domstolen först om att undantagen i

text: artikel 13

text: är självständiga gemenskapsrättsliga begrepp som ska tolkas restriktivt. Domstolen påpekar att det av rättspraxis framgår att med hänsyn till det gemensamma mervärdesskattesystemets syften, vilka är att säkerställa såväl rättssäkerheten som en riktig och enkel tillämpning av de undantag som föreskrivs i

text: artikel 13

text: , måste, utom i vissa undantagsfall, tas hänsyn till den aktuella transaktionens objektiva karaktär. Domstolen hänvisar till sin dom

text: , Cantor Fitzgerald International. Av punkt 33 i den domen framgår att man vid tolkning av

text: artikel 13

text: måste, utom i vissa undantagsfall, ta hänsyn till den aktuella transaktionens objektiva karaktär för att därigenom främja de åtgärder som är förenade med tillämpningen av mervärdesskatten.

text: Domstolen konstaterar att det av sista delen i

text: artikel 13

text: B d 3 framgår att inkasso inte är undantaget och att factoring ska tolkas enligt sin objektiva karaktär oavsett form av factoring. Factoring har som sin objektiva karaktär som huvudsakligt ändamål att driva in fordringar från tredje man.

text: Domstolen besvarar frågan om skatteplikt med att ekonomisk verksamhet i vilken en näringsidkare tar ut en avgift av sina kunder, utgör inkasso i den mening som avses i

text: artikel 13

text: B d 3 in fine (i slutet) i sjätte direktivet. Detta gäller även om näringsidkaren köper fordringarna.

text: I EG-domstolens dom

text: Card Protection Plan Ltd (CPP) punkt 29-30 framgår att hänsyn ska tas till de delar som är kännetecknande för en transaktion för att kunna bedöma om det är flera eller en enda tjänst som tillhandahålls. En tjänst ska anses som underordnad en huvudsaklig tjänst när kunderna inte efterfrågar den i sig utan endast är ett medel att på bästa sätt åtnjuta den egentliga tjänst som tjänsteföretaget tillhandahåller.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Begreppet factoring tolkas, som framgår ovan, olika i de olika medlemsstaterna. Uttrycket factoring används för att beteckna en rad tjänster som erbjuds borgenärer för hantering av deras fordringar.

text: I denna skrivelse används begreppen fakturaköp och fakturabelåning istället för factoring.

text: Med fakturaköp avses i denna skrivelse att ett finansbolag övertar inkasseringen av säljarens kundfordringar genom att köpa dem och därmed överta risken för förluster. Bolaget köper fakturan till ett belopp som understiger fakturans nominella belopp, med eller utan regressrätt. I de fall fakturaköp sker löpande får kunden ofta betala en årlig abonnemangsavgift samt en administrationsavgift per fakturamottagare. Administrativa kostnader av typen portokostnader, påminnelsefakturor eller inkassokrav belastar däremot inte kunden eftersom factoringbolaget köpt fakturorna.

text: I vissa fall av fakturaköp upphör affärsrelationen helt i och med att factoringbolaget köper fordran av kunden. Det föreligger således inte någon affärsrelation mellan factoringbolaget och kunden.

text: Med fakturabelåning avses i denna skrivelse att ett finansbolag övertar inkasseringen av en säljares fordringar genom att ge kredit med kundfordringarna, fakturorna, som säkerhet. Kunden står kreditrisken. Vanligtvis handhar även factoringbolaget den administrativa hanteringen av fakturorna mot ersättning.

text: Av MKG-domen framgår att factoringbolaget först beviljade kunden kredit och först när bolaget kommit att stå del credere, dvs. 150 dagar efter förfallodagen för respektive faktura så köpte factoringbolaget fakturorna. Mot bakgrund av den uppgiften kan slutsatsen dras att bolaget först lämnar en kredit mot ränta med fakturorna som säkerhet och först efter att fakturorna förfallit till betalning så köper factoringbolaget fakturorna av kunden. Räntan beräknas på återförsäljarnas dagliga skuldsituation till factoringbolaget. Eftersom betalning av factoring- och del credere-avgiften synes ske redan vid överföringen av beloppet i form av kredit så får kunden betala avgifterna oavsett om betalning sker inom 150 dagar från förfallodagen eller inte, dvs. även oavsett om factoringbolaget köper fakturorna eller inte.

text: Domstolen anser att factoringföretaget tillhandhåller kunden en tjänst som i huvudsak går ut på att avlasta kunden indrivning av fordringarna och betalningsrisken och därför bedriver en ekonomisk aktivitet.

text: Beträffande frågan om skatteplikt konstaterar domstolen att factoring har som huvudsakligt ändamål att driva in fordringar från tredje man. Vid bedömningen ska hänsyn ska tas till den aktuella transaktionens karaktär och denna har som huvudsakligt ändamål att driva in fordringar från tredje man och därmed ska den anses som en variant av det mer allmänna begreppet inkasso.

text: Enligt Skatteverkets tolkning uttalar sig domstolen endast om avgifterna som en kund får betala för factoringbolagets tillhandahållande av tjänster avseende kundfordringar i frågan om indrivning och övertagande av betalningsrisken. Avgifterna erläggs vid överlämnandet av kreditbeloppet och oberoende av om factoringbolaget senare köper de fakturor som förfallit till betalning eller inte. Eftersom domstolen anger att det saknas giltiga skäl för att rättfärdiga en skillnad mellan olika former av factoring drar Skatteverkat den slutsatsen att domstolen även vid fakturabelåning skulle anse nämnda avgifter som ersättning för indrivning av fordringar och därmed som ersättning för en skattepliktig tjänst. Slutsatsen bör därför bli att avgifter ska bedömas på samma sätt oavsett om det är fråga om fakturaköp eller fakturabelåning.

text: I domstolens prövning ingår inte den kredit, dvs. det lån, som factoringbolaget lämnar under tiden från det att de överlämnar beloppet och till och med 150 dagar efter att skulden har förfallit. För den tjänsten får kunden betala en ränta som beräknas på återförsäljarnas dagliga skuldsituationen till factoringbolaget.

text: Domen ger därmed utrymme för att även i fortsättningen vid fakturabelåning betrakta en del av åtagandet, beviljandet av kredit, som tillhandahållande av en tjänst som är undantagen från skatteplikt enligt

text: artikel 13

text: B d 1 i sjätte direktivet. En sådan bedömning förutsätter dock att karaktären och ändamålet med den transaktionen är att innehavaren av kundfordringarna erhåller en kredit.

text: Vid sådana fakturaköp då det inte finns något åtagande att tillhandahålla en administrations- och indrivningstjänst åt säljaren av kundfordringarna föreligger inget tillhandahållande av tjänster från factoringbolaget och därmed, enligt Skatteverkets uppfattning, inte någon ersättning att beskatta. Ett exempel på sådana situationer är när förfallna fakturor köps för endast en bråkdel av det nominella värdet. I dessa fall sker ingen avlastning av indrivning eller betalningsrisken.