identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 258921-11/111

title: Återföring av avdrag för utländsk skatt vid återbetalning i utlandet

text: 1 Sammanfattning

text: Avdrag för utländsk skatt ska återföras till beskattning till den del avdrag tidigare har gjorts för den återbetalda utländska skatten. Har avdrag gjorts för del av den utländska skatten och bara viss del av den utländska skatten återbetalas får den skattskyldige välja om det är avdragen eller ej avdragen skatt som återbetalas. Om ytterligare skatt återbetalas får ett senare val inte vara oförenligt med det första. Om den skattskyldige inte anger något kommer Skatteverket att anse att det är ej avdragen skatt som i första hand återbetalas.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Avdrag får göras för utländsk skatt om den skattskyldige begär det. Avdrag får göras för hela eller delar av den utländska skatten. Återbetalas skatt för vilken avdrag har gjorts, ska motsvarande del av avdraget återföras.

text: Om avdrag har gjorts för del av den utländska skatten och det bara är en del av skatten som återbetalas — är det avdragen eller ej avdragen skatt som anses ha återbetalats? Finns det valfrihet för den skattskyldige? Följande exempel kan illustrera frågan. Den utländska skatten är 10 000 kr och avdrag har gjorts med 6 000 kr. Återbetalning görs i det andra landet med 4 000 kr. Ska någon del av avdraget återföras?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Bestämmelser om avdrag för utländsk skatt finns i

text: 16 kap.

text: 19 §§

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: 16 kap.

text: 12 kap. 1 § tredje stycket

text: IL och

text: 42 kap. 2 §

text: Fr.o.m. 2009 är avdraget frivilligt (SFS 2008:1351). Den utländska skatten får dras av om den skattskyldige begär det (

text: 16 kap. 19 § andra stycket

text: prop. 2008/09:63 s. 34

text: ). Återbetalas skatt för vilken avdrag har gjorts, ska motsvarande del av avdraget återföras (

text: 16 kap. 18 § andra stycket

text: IL).

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Återbetald skatt tas upp till beskattning det inkomstår återbetalningen sker oavsett i vilket inkomstslag avdraget gjorts.

text: När avdrag har gjorts för del av den utländska skatten uppkommer frågan om det är avdragen eller ej avdragen skatt som återbetalas när bara viss del av den utländska skatten återbetalas. Det framgår varken av lagtext eller av förarbeten att det ska ske i någon viss turordning. Beroende på hur den skattskyldiges inkomstförhållanden ser ut i övrigt är det inte säkert att det alltid är till fördel att anse att det är ej avdragen skatt som återförs. Den skattskyldige kan ha ett intresse av att ta upp den återbetalda skatten som en inkomst.

text: Skatteverket anser att den skattskyldige får välja om det är avdragen eller ej avdragen skatt som återbetalas. Den skattskyldige kan också välja att viss del av den återbetalda skatten avser avdragen skatt och viss del ej avdragen skatt. Om ytterligare skatt återbetalas får ett senare val inte vara oförenligt med det första. Om den skattskyldige inte anger något kommer Skatteverket att anse att det är ej avdragen skatt som i första hand återbetalas.

text: I exemplet i den ställda frågan innebär det följande. Den skattskyldige får välja om 4 000 kr ska tas upp till beskattning eller ej. Anta att den skattskyldige väljer att det är ej avdragen skatt som återbetalas. Om ytterligare 1 000 kr återbetalas vid ett senare tillfälle kan den skattskyldige inte anse att även den återbetalningen avser ej avdragen skatt utan ska ta upp 1 000 kr till beskattning.

text: Om avräkning ska göras för utländsk skatt det år den återbetalda skatten tas upp till beskattning så kan det återlagda beloppet utgöra en utländsk inkomst i spärrbeloppsberäkningen det året. Förutsättningen är att det är en del av en sådan inkomst som nämns i 2 kap. 9 § första stycket avräkningslagen.

text: Upplysningsvis kan nämnas att om den återbetalda skatten avräknats ett tidigare år måste denna tidigare avräkning korrigeras.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 259998-08/111

publisher: Skatteverket

status: upphävt

title: Bytestransaktioner

org: skv

text: Nytt: 2019-12-19

type: stycke

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Bytestransaktioner, mervärdesskatt, dnr

text: 202 516960-19/111

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Vid en bytestransaktion mellan två parter som ömsesidigt byter varor eller tjänster ska mervärdesskattekonsekvenserna bedömas för varje part för sig. Det ska för varje part bedömas om han är skyldig att betala skatt genom att omsätta en skattepliktig vara eller tjänst inom landet i en yrkesmässig verksamhet.

text: Vid en bytestransaktion där en vara byts mot en tjänst utgör tjänsten ersättning för varan vid bedömning av överlåtelsen av varan medan varan utgör ersättning för tjänsten vid bedömning av överlåtelsen av tjänsten.

text: Skatteverket anser att det finns två metoder för att fastställa beskattningsunderlaget vid bytestransaktioner där ersättningen inte uttryckts i pengar.

text: När en bytestransaktion utförs med varor och tjänster som också normalt säljs för pengar av den som omsätter dem ska beskattningsunderlaget utgå från de intäkter som tillhandahållaren avstår ifrån för att erhålla motprestationen.

text: När en bytestransaktion utförs med varor och tjänster som inte normalt säljs för pengar av den som omsätter dem ska beskattningsunderlaget utgå från de utgifter som tillhandahållaren har för att förvärva de varor och tjänster som utges för att erhålla motprestationen.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Ett antal frågor har uppkommit som visar att det finns en osäkerhet om hur mervärdesskatten ska behandlas då varor och tjänster byts mot andra varor eller tjänster och där ersättningen inte uttryckts i pengar.

text: Skatteverket ger i denna skrivelse sin syn på frågor om mervärdesskatt vid sådana bytestransaktioner.

text: I skrivelsen behandlas inte konsekvenser vid tillhandahållanden av varor och tjänster utan ersättning.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Med omsättning enligt

text: 2 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, förstås att en vara överlåts mot ersättning eller att en tjänst utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon mot ersättning.

text: Ersättningen utgörs enligt

text: 7 kap. 3 c §

text: ML av allt det som säljaren har erhållit eller ska erhålla för varan eller tjänsten från köparen eller en tredje part.

text: Motsvarande regler finns i artikel 2 och

text: artikel 73 i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet.

text: Enligt EG-domstolens praxis (154/80, Aardappelenbewaarplaats,

text: , Tolsma, m.fl.) måste det finnas ett direkt samband mellan en tjänst och ett vederlag för att ett tillhandahållande av tjänst, dvs. omsättning, ska föreligga. Ett tillhandahållande av en tjänst är endast beskattningsbart om det mellan den som tillhandahåller tjänsten och den som köper den föreligger ett rättsförhållande som innebär ett ömsesidigt utbyte av prestationer. Ersättningen till den som tillhandahåller tjänsten ska utgöra ett faktiskt vederlag för den tjänst som kommer köparen till godo och måste kunna uttryckas i pengar.

text: Bytestransaktioner har behandlats av EG-domstolen i följande tre domar.

text: I

text: , Naturally Yours Cosmetics, behandlas ett fall där en detaljist fick köpa en produkt av sin grossist till ett lägre pris än normalt under förutsättning att detaljisten ordnade någon som var villig att arrangera en sammankomst, s.k. "homeparty". Produkten skulle ges som gåva till den värdinna som arrangerade den privata sammankomsten.

text: EG-domstolen ansåg att detaljisten tillhandahöll grossisten en tjänst mot vederlag under förutsättning att det lägre priset endast erhölls för produkter som gavs bort till värdinnan. Tjänsten som detaljisten tillhandahöll grossisten var att hitta en värdinna som var villig att ordna en sammankomst. Ersättningen kunde uttryckas i pengar eftersom det var den skillnad i pris som avtalats. Om det lägre priset endast erhölls när detaljisten ordnade en värdinna ansåg domstolen att det fanns ett omedelbart samband mellan den tillhandahållna tjänsten och ersättningen.

text: EG-domstolen uttalar sig i

text: , Empire Stores, om ett postorderföretags kampanjer för att skaffa nya kunder. Den som introducerade sig själv eller någon annan som en potentiell ny kund hos företaget erhöll varor utan kostnad. Värvaren kunde välja varor från postorderkatalogen eller varor från en speciell lista med varor som normalt inte såldes av företaget.

text: Frågorna som ställdes till domstolen avgränsades till sådana varor som inte fanns i katalogen. EG-domstolen ansåg att företaget gav ut gratisvarorna som en motprestation för en introduktion av en ny potentiell kund och inte för att denne potentielle kund köpte varor ur katalogen. Det fanns enligt domstolen vidare ett direkt samband mellan tjänsten och ersättningen eftersom företaget inte var skyldigt att ge ut några varor om inte en ny kund introducerades. Vidare ansågs det ostridigt att ersättningen för tjänsten kunde uttryckas i pengar eftersom den utgick i form av varor.

text: När det gällde beskattningsunderlaget hänvisade domstolen till domen

text: , Naturally Yours Cosmetics, där det framgår att beskattningsvärdet är ett subjektivt värde eftersom det utgörs av den ersättning som verkligen erhållits och inte av ett uppskattat objektivt värde. Av punkt 19 i domen (

text: ) framgår att om värdet inte är en summa pengar så måste värdet för att vara subjektivt utgöras av det värde som mottagaren av tjänsten ger den tjänst som han vill ha, och det ska motsvara den summa han är villig att betala för den. Domstolens slutsats är att beskattningsunderlaget utgörs av varans inköpspris eftersom det är detta pris förvärvaren av tjänsten är villig att betala för tjänsten.

text: Bytestransaktioner finns också behandlade av EG-domstolen i

text: , Bertelsmann. Även här var det fråga om befintliga kunders förmedling av nya kunder mot ersättning i form av olika produkter. Den fråga som domstolen hade att ta ställning till var om kostnaden för utskicket, förutom inköpspriset för varan, skulle ingå i beskattningsunderlaget. Domstolen konstaterar att den som förmedlat nya kunder har rätt till såväl premien som utskicket av den och att premien och utskicket ersätts genom den tjänst som förmedlingen av nya kunder innebär. Punkterna 22-24 har i domen följande lydelse.

text: "22. När det gäller att fastställa det motvärde som skall utgöra beskattningsunderlaget för en sådan transaktion erinrar domstolen om att det enligt fast rättspraxis rör sig om ett subjektivt värde, eftersom beskattningsunderlaget utgörs av det vederlag som verkligen erhållits och inte av ett uppskattat värde som fastställs enligt objektiva kriterier (se exempelvis dom i det ovannämnda målet Naturally Yours Cosmetics, punkt 16 och dom i det ovannämnda målet Empire Stores, punkt 18).

text: 23. För att vara subjektivt skall det värdet dessutom, som domstolen har specificerat i punkt 19 i domen i det ovannämnda målet Empire Stores, vara det värde som mottagaren av tjänsten ger den tjänst som han vill ha, och det skall motsvara den summa han är villig att betala för den.

text: 24. Med tillämpning av den i det ovannämnda målet Empire Stores angivna principen skall alla utgifter som mottagaren har för att få tjänsten i fråga, inklusive kostnader för underordnade tjänster som har samband med leveransen av varor, ingå i tjänstens värde. Härav följer i förevarande mål att eftersom mottagaren inte bara har betalat inköpspriset för premierna, utan också försändelsekostnaderna för leveransen av dem, skall de kostnaderna ingå i beskattningsunderlaget för leveransen."

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Varken i ML eller i mervärdesskattedirektivet finns det några särskilda regler avseende bytestransaktioner. En bedömning vad gäller omsättning och beskattningsunderlag ska göras utifrån de allmänna bestämmelserna i ML och direktivet.

text: En omsättning föreligger när en vara överlåts mot ersättning eller när en tjänst utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon mot ersättning. Det ska finnas ömsesidiga prestationer mellan parterna. Säljaren ska överlåta en vara eller tillhandahålla en tjänst och köparen ska erlägga en ersättning (vara eller tjänst). Dessutom ska det finnas ett direkt samband mellan säljarens åtagande och den ersättning i form av en vara eller en tjänst som köparen erlägger och denna ersättning ska kunna uttryckas i pengar.

text: För det fall det föreligger en skattepliktig omsättning av en vara eller tjänst ska ett beskattningsunderlag fastställas. Beskattningsunderlaget är ett subjektivt värde som ska baseras på den verkliga ersättning som erhållits och inte på ett uppskattat värde som fastställs enligt objektiva kriterier.

text: När ersättningen utgörs av en vara eller tjänst måste det verkliga värdet på ersättningen fastställas i pengar för att få fram ett beskattningsunderlag. Enligt Skatteverkets bedömning kan man från de tre domarna Naturally Yours Cosmetics, Empire Stores och Bertelsmann dra den slutsatsen att en ersättning kan fastställas i pengar när den utgår i form av en vara eller tjänst. Domarna anger enligt Skatteverkets bedömning två olika sätt att komma fram till det verkliga värdet på motprestationen.

text: Den ena metoden är tillämplig då den omsatta varan eller tjänsten ingår i företagets normala tillhandahållanden, dvs. omsätts till köpare enligt fastställda priser i pengar utan samband med bytestransaktioner. Den verkliga ersättningen ska då inbegripa det belopp som företaget avstår ifrån för att erhålla motprestationen (varan eller tjänsten).

text: I domen Naturally Yours Cosmetics kom detta till uttryck genom att beskattningsunderlaget skulle inkludera skillnaden i pris mellan vad som var ordinarie pris för en vara och det pris som betalades av den person som också tillhandahöll en tjänst. Utan motprestation i form av tjänst var priset på varan10,14 pundmedan det var1,50 pundnär tjänsten samtidigt tillhandahölls. Domstolen konstaterade att beskattningsunderlaget för omsättningen av varan skulle utgå från den summa som betalades i pengar plus det verkliga värdet på tjänsten vilket utgjordes av mellanskillnaden i pris.

text: Den andra metoden är tillämplig då den omsatta varan eller tjänsten inte ingår i företagets normala tillhandahållanden, dvs. varan eller tjänsten förvärvas för att utgöra ersättning vid förvärv av annan vara eller tjänst och säljs inte enligt fastställda priser i pengar. Den verkliga ersättningen ska här utgöras av det belopp som företaget är villigt att utge för att förvärva motprestationen (varan eller tjänsten).

text: I domen Empire Stores kunde företaget omsätta två olika kategorier av varor till de personer som tillhandahöll en förmedlingstjänst. Den ena kategorin utgjordes av varor som fanns i företagets postorderkatalog och som också såldes för pengar. Den andra kategorin utgjordes av varor som inte såldes för pengar utan som endast tillhandahölls som premie i utbyte mot en förmedlingstjänst. Enligt Skatteverkets uppfattning berör de frågor som ställdes till EG-domstolen endast den senare kategorin av varor s.k. "non-catalouge goods". Domstolen kom fram till att beskattningsunderlaget för omsättningen av varan skulle utgå från det verkliga värdet på tjänsten vilket utgjordes av inköpspriset på varan. Inköpspriset på varan är det belopp som förvärvaren av tjänsten är villig att utge för att förvärva tjänsten. Eftersom tjänsten utgör ersättning för omsättningen av varan utgör varans inköpskostnad beskattningsunderlag för varan i denna transaktion.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning utvecklas den andra metoden av EG-domstolen i Bertelsmann. Frågan var om även andra kostnader än inköpskostnaden för varan ska inräknas när det verkliga värdet på tjänsten ska fastställas. Bertelsmann hade utöver inköpet av varan även skickat varan till den som tillhandhöll tjänsten. Eftersom den som förmedlade nya kunder hade rätt till såväl varan som utskicket av den utgjorde både kostnaden för varan och kostnaden för utskicket av varan det verkliga värdet på tjänsten. Beskattningsunderlaget för varan utgjordes av varans inköpskostnad tillsammans med kostnaden för utskicket.

text: Skatteverkets bedömning är att de två metoderna ska tillämpas vid bestämmandet av beskattningsunderlaget både vid omsättning av varor och vid omsättning av tjänster.

text: När en bytestransaktion utförs med varor och tjänster som normalt inte säljs för pengar av den som omsätter dem ska beskattningsunderlaget utgå från de utgifter som tillhandahållaren har för att förvärva de varor och tjänster som utges för att erhålla motprestationen.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 260457-16/111

title: Stöd till trafikoperatörer som bedriver interregional persontrafik; mervärdesskatt

text: Nytt: 2025-06-11

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2025-06-11, dnr

text: Nytt: 2023-05-31

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att det inte är fråga om en omsättning när en trafikoperatör genom ett avtal om tjänstekoncession (nettoavtal) får ersättning från Trafikverket för att tillhandahålla persontransporttjänster i eget namn direkt till resenärerna. Det är heller inte fråga om ett bidrag som är direkt kopplat till priset. Någon mervärdesskatt ska inte tas ut på beloppet.

text: Skatteverket anser att det är fråga om en omsättning när en trafikoperatör genom ett avtal (bruttoavtal) får ersättning från Trafikverket för att bedriva persontransportsverksamhet för Trafikverkets räkning och Trafikverket är den part som får biljettintäkterna från persontransporterna. Mervärdesskatt ska tas ut på beloppet. Trafikverket tillhandahåller därmed i sin tur persontransporttjänsten för egen räkning direkt till resenären.

text: Skatteverket anser inte att det är fråga om en omsättning när Trafikverket lämnar stöd för finansieringen av den interregionala delen av trafiken till sådana regionala kollektivtrafikmyndigheter som enligt lag (

text: ) om kollektivtrafik handhar den regionala kollektivtrafiken. Någon mervärdesskatt ska inte tas ut på beloppet.

text: Detta ställningstagande ersätter det tidigare ställningstagandet ”Mervärdesskatt på stöd till interregional persontrafik” daterat 2003-10-24, dnr

text: . Det nya ställningstagandet innebär ingen ändring i sak men redogör även för Skatteverkets syn när Trafikverket får anses bedriva persontrafiken för egen räkning.

text: 2 Frågeställning

text: Rikstrafiken har upphört som myndighet och ansvaret för arbetsuppgifterna har övertagits av Trafikverket. Av förordningen (

text: ) med instruktion för Trafikverket framgår verkets ansvar och befogenheter.

text: Trafikverket ska bland annat ingå och ansvara för statens avtal om transportpolitiskt motiverad interregional kollektivtrafik, inklusive flygtrafik, som inte upprätthålls i annan regi och där det saknas förutsättningar för kommersiell drift samt avtal om linjesjöfart till Gotland. Vidare ska verket se till att det finns regelbunden flygtrafik på linjen Östersund-Umeå samt ansvara för statens avtal med AB Storstockholms Lokaltrafik om regeringen inte beslutat något annat. Skatteverket har i huvudsak uppmärksammat två typer av avtal mellan Trafikverket och olika trafikoperatörer, i ställningstagandet kallat nettoavtal och bruttoavtal.

text: Trafikverket får även göra insatser för att komplettera trafik som i huvudsak faller under de regionala kollektivtrafikmyndigheternas ansvar om det bedöms viktigt för den interregionala kollektivtrafiken. Trafikverket kan då ingå avtal med de regionala kollektivtrafikmyndigheterna om finansiering av en viss sträcka.

text: Frågan uppkommer då om trafikoperatören genom att tillhandahålla persontransporttjänster inom ramen för ett nettoavtal eller bruttoavtal kan anses tillhandahålla Trafikverket en tjänst mot ersättning. Dessutom uppkommer frågan om de kollektiva trafikmyndigheterna kan anses tillhandahålla Trafikverket en tjänst mot ersättning när Trafikverket lämnar dem stöd för den interregionala delen av trafiken. Ställningstagandet tar upp frågan om de utbetalningar som Trafikverket gör inom ramen för interregional trafik ska medföra att de trafikoperatörer eller kollektiva trafikmyndigheter som får utbetalningarna ska betala mervärdesskatt på beloppet.

text: . Det nya ställningstagandet innebär ingen ändring i sak men redogör även för situationen när Trafikverket får anses bedriva persontrafiken för egen räkning.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Mervärdesskatt ska betalas till staten vid sådan omsättning inom landet av varor eller tjänster som är skattepliktig och görs av en beskattningsbar person i denna egenskap (

text: 1 kap. 1 § första stycket 1 mervärdesskattelagen

text: [1994:200], ML).

text: Med omsättning förstås att en vara överlåts mot ersättning eller att en tjänst utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon mot ersättning (

text: 2 kap. 1 §

text: ML).

text: Vid försäljning av en vara eller tjänst beräknas beskattningsunderlaget med utgångspunkt i ersättningen. I beskattningsunderlaget ska inte ingå någon mervärdesskatt (7 kap. 2 § första stycket och 3 § 1 ML).

text: Med ersättning förstås allt det som säljaren har fått eller ska få för varan eller tjänsten från köparen eller tredje part, inbegripet sådana bidrag som är direkt kopplade till priset (

text: 7 kap. 3 c §

text: ML).

text: Motsvarande bestämmelser i

text: rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet) finns i artiklarna 2.1

text: a

text: och

text: c

text: och

text: Ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning ska grunda sig på en avtalssituation mellan den som tillhandahåller tjänsten och köparen (

text: , Tolsma, punkt 13-14).

text: Det måste finnas ett direkt samband mellan den tjänst som tillhandahålls och det motvärde som erhålls. Värdet måste kunna uttryckas i pengar och representera ett subjektivt värde för att ett tillhandahållande av tjänst ska föreligga (154/80, Aardappelenbewaarplaats, punkt 12-13).

text: Ersättningen är det som faktiskt erhålls vid tillhandahållandet av varor och tjänster. Ersättningen utgör det subjektiva värdet, d.v.s. vad som faktiskt uppbärs, i varje konkret fall (

text: , Fillibeck, punkt 13).

text: Bidrag som är direkt kopplade till priset avser situationer där tre parter är inblandade, den myndighet som beviljar bidraget, det organ som kommer i åtnjutande av bidraget samt köparen av de varor och tjänster som levereras av det bidragsmottagande organet. Regeln avser inte sådana transaktioner som utförs för den utbetalande myndigheten (

text: , ASBL Office de Produits Wallons, punkt 10).

text: Kravet på en direkt koppling måste tolkas så att ett klart samband mellan priset och bidraget måste kunna konstateras. Detta betyder inte att bidragsbeloppet exakt måste motsvara en nedsättning av priset på en bestämd vara eller tjänst men sambandet mellan priset och bidraget måste vara betydande. En direkt koppling kan exempelvis finnas om bidraget beräknas genom en direkt referens till försäljningspriset på varan eller tjänsten eller till en viss kvantitet sålda varor eller tillhandahållna tjänster (

text: prop. 2002/03:5 s. 66

text: f).

text: För att bidraget ska kunna anses vara direkt kopplat till priset ska följande förutsättningar vara uppfyllda:

text: Bidraget ska utbetalas särskilt till bidragsmottagaren för att denne ska leverera en bestämd vara eller tjänst.

text: Priset på varan eller tjänsten ska i princip fastställas senast vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde och det ska konstateras att ett åtagande att utbetala bidraget som gjorts av bidragsgivaren medför en rätt för stödmottagaren att motta bidraget när denne har genomfört en skattepliktig transaktion.

text: Köparen av varan eller tjänsten får en fördel till följd av det bidrag som beviljats bidragsmottagaren. Det är nödvändigt att det pris som ska betalas av köparen fastställs på ett sådant sätt att det minskar i proportion till det bidrag som beviljats säljaren av varan eller tjänsten. Bidraget är därmed en omständighet som kan ligga till grund för att fastställa det pris som säljaren begär (

text: , ASBL Office de Produits Wallons).

text: Kammarrätten har ansett att en trafikoperatör bedrev linjesjöfart åt staten genom Trafikverket. Trafikoperatören tillhandahöll Trafikverket en tjänst i form av linjesjöfart samt försäljning och administration av biljetter. Av ingånget avtal framgick att Trafikverket var skyldigt att ersätta trafikoperatören för vissa kostnader i dess verksamhet avseende linjesjöfart och för detta erhöll Trafikverket i gengäld biljettintäkter och andra intäkter från linjesjöfarten. Domstolen konstaterade således att det var fråga om omsättningar och inte bidrag (KRNS 2015-11-20, mål nr 6345-14).

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Utgångspunkt för bedömningen

text: Inom ramen för sin verksamhet ansvarar Trafikverket för statens avtal om transportpolitiskt motiverad interregional trafik. Avtalen innebär utbetalningar till trafikoperatörer eller regionala kollektivtrafikmyndigheter för att det ska möjliggöra driften av persontrafik på vissa linjer där det saknas förutsättningar för kommersiell drift. Skatteverket har i huvudsak uppmärksammat två typer av avtal mellan Trafikverket och olika trafikoperatörer.

text: Nettoavtal (tjänstekoncession) är ett avtal där en operatör behåller hela biljettintäkten och därutöver får ett visst bidrag för att köra trafiken. Operatören ger ett anbud motsvarande det bidrag som behövs. Avtalstypen innebär bland annat att de ekonomiska risker som är förknippade med trafikåtagandet på respektive linje bärs av den trafikoperatör som trafikerar sträckan.

text: Bruttoavtal (tjänstekontrakt) är ett avtal där operatören får en ersättning motsvarande hela kostnaden för att köra ett visst utbud och alla biljettintäkter tas in eller levereras till huvudmannen, som därmed tar hela den ekonomiska risken.

text: Trafikverket kan även ingå avtal med de regionala kollektivtrafikmyndigheterna om att bidra med finansieringen av en viss sträcka om det bedöms viktigt för den interregionala kollektivtrafiken.

text: En bedömning måste göras var för sig av hur de olika avtalstyperna, nettoavtal, bruttoavtal och avtal om stöd till de regionala kollektivtrafikmyndigheterna påverkar mervärdesbeskattningen.

text: 4.2 Nettoavtal

text: Ett nettoavtal innebär att trafikoperatören som får stöd från Trafikverket tillhandahåller tjänster i form av persontransporter i eget namn direkt till resenärerna. Det är trafikoperatörerna som bär den ekonomiska risken för respektive trafikåtagande och som får intäkterna från biljetterna som säljs till resenärerna. Resenärerna betraktas i mervärdesskattehänseende som konsumenter av en persontransporttjänst tillhandahållen av trafikoperatören. Det finns därmed en identifierbar konsument för denna tjänst.

text: Trafikverket verkar i det allmänna intresset av att det ska finnas långväga kollektivtrafik för medborgare och företag i hela landet. Betalningarna sker för att skapa de ekonomiska förutsättningarna för att sådan persontransportverksamhet ska kunna bedrivas. Att Trafikverket tar ett ekonomiskt ansvar för att företag och medborgare ska erbjudas långväga kollektivtrafik innebär inte att Trafikverket ska anses förvärva en tjänst för egen del. Trafikoperatörens åtagande är inte sådant att det kan anses medföra en förmån som Trafikverket har möjlighet att konsumera. Den omständigheten att stödet betalas ut efter ett anbudsförfarande påverkar inte detta. Skatteverket anser inte att det som trafikoperatören får enligt nettoavtal med Trafikverket har sin grund i att operatören tillhandahåller Trafikverket som rättssubjekt tjänster. Trafikoperatören kan därmed inte anses omsätta någon tjänst till Trafikverket till följd av nettoavtalet.

text: Det stödbelopp som trafikoperatören och Trafikverket kommit överens om har inte något direkt samband med antalet resenärer eller det pris som varje resenär betalar för biljetten. Stödet som trafikoperatören får från Trafikverket är oftast fastställt till ett visst belopp per år. Skatteverket anser inte att stödet är ett sådant bidrag som är direkt kopplat till priset för den tjänst som trafikoperatören tillhandahåller resenären. Stödet påverkar därför inte beskattningsunderlaget för trafikoperatörens omsättning av persontransporttjänster till resenärerna.

text: Trafikoperatörerna ska inte ta ut mervärdesskatt på de utbetalningar som trafikoperatörerna får från Trafikverket i dessa situationer.

text: 4.3 Bruttoavtal

text: Ett bruttoavtal innebär att trafikoperatören inte tillhandahåller en persontransporttjänst i eget namn direkt till resenären utan det görs för Trafikverkets räkning. Det är Trafikverket som bestämmer biljettpriset och får intäkterna från biljettförsäljningen till resenärerna och därmed tar hela den ekonomiska risken. Trafikverket ersätter trafikoperatören för dennes kostnader mot att trafikoperatören bedriver persontransportverksamheten för Trafikverkets räkning.

text: Skatteverket anser att Trafikverket har tillgodogjort sig en tjänst mot ersättning när Trafikverket ersätter trafikoperatören för kostnaderna för att bedriva persontrafiken för Trafikverkets räkning. Trafikverket tillhandahåller persontransporttjänsten för egen räkning direkt till resenären. Det är Trafikverket som bestämmer priserna och får biljettintäkterna från persontransporten och tar hela den ekonomiska risken. Genom att ersätta trafikoperatören för kostnaderna för att bedriva persontrafiken för Trafikverkets räkning får Trafikverket en förmån från trafikoperatören som Trafikverket har möjlighet att tillgodogöra sig i sin verksamhet. Trafikverket har därmed köpt en tjänst och trafikoperatören ska ta ut mervärdesskatt på det erhållna beloppet.

text: 4.4 Trafikverkets stöd till regionala kollektivtrafikmyndigheter

text: Det förekommer att Trafikverket lämnar stöd till sådana regionala kollektivtrafikmyndigheter som enligt lag (

text: ) om kollektivtrafik handhar den regionala kollektivtrafiken. Trafikverket bidrar då med finansiering till den interregionala delen av trafiken. Skatteverket anser inte att Trafikverket i de situationerna kan anses ha tillgodogjort sig en tjänst när Trafikverket genom avtal medverkar till finansieringen av en viss sträcka. Trafikverket som inte själv i dessa fall tillhandahåller några persontransporttjänster får inte genom avtalen någon förmån som Trafikverket har möjlighet att tillgodogöra sig. En regional kollektivtrafikmyndighet, eller den till vilken den regionala kollektivtrafikmyndigheten överlämnat sin befogenhet, som mottar en sådan utbetalning för den interregionala delen av trafiken kan inte anses ha tillhandahållit Trafikverket en tjänst. Beloppet från Trafikverket är således ett bidrag som inte påverkar mervärdesskatten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 260861-08/111

title: Avräkning utländsk skatt på utdelning på kvalificerade andelar eller övriga onoterade andelar

text: Nytt: 2023-03-21

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-03-20, dnr.

text: 1 Sammanfattning

text: Avräkning medges för hela den utländska skatt som tagits ut på utdelning i annat land även om utdelningen tas upp till två tredjedelar eller fem sjättedelar i inkomstslaget kapital. Avräkning medges dock inte med mer än den svenska skatt som belöper på den utländska inkomsten.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: För fysiska personer tas utdelning på andelar upp till två tredjedelar om de är kvalificerade och till fem sjättedelar på icke kvalificerade andelar i onoterade företag. Om utländsk skatt har betalats på en sådan utdelning, medges avräkning med hela den utländska skatten eller bara med två tredjedelar resp. fem sjättedelar?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 57 kap. 20 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, ska utdelning upp till gränsbeloppet på en kvalificerad andel tas upp till två tredjedelar i inkomstslaget kapital.

text: I 42 kap.

text: 15 a §

text: IL finns regler om när utdelning på icke kvalificerade andelar i onoterade företag tas upp till fem sjättedelar. Det gäller bl.a. utdelning på andelar i utländska juridiska personer, om inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen är jämförlig med inkomstbeskattningen av ett svenskt företag, som inte är en kooperativ förening, med motsvarande inkomster.

text: Bestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 2006 samtidigt som de s.k. lättnadsreglerna i

text: 43 kap.

text: IL avskaffades. Lättnadsreglerna innebar att viss utdelning på kvalificerade andelar och icke kvalificerade onoterade andelar var skattefri.

text: I

text: prop. 2005/06:40

text: framgår på s. 66, under rubriken Sänkt kapitalskattesats, följande. Utdelning och kapitalvinst på kvalificerade andelar upp till ett belopp motsvarande gränsbeloppet beskattas med 20 procent. Utdelning och kapitalvinst på onoterade andelar som inte är kvalificerade beskattas med 25 procent.

text: På s. 67 i samma prop. står följande.

text: "Regeringen föreslår således att kapitalskattesatsen sänks till 20 procent på utdelnings- och kapitalvinstinkomster upp till gränsbeloppet. Detta uppnås tekniskt genom att två tredjedelar av utdelning och kapitalvinst motsvarande gränsbeloppet beskattas med 30 procent.

text: Kapitalskattesatsen måste också sänkas när det gäller beskattningen av övriga ägare till onoterade företag, dvs. de som inte är kvalificerade ägare. Expertgruppens förslag innebär att skatteuttaget i dessa fall sänks från 30 till 25 procent."

text: I författningskommentaren på s. 82 i samma prop. anges hur sänkningen ska gå till på de icke kvalificerade andelarna. "I paragrafen, som är ny, anges att utdelningar och kapitalvinster i vissa fall skall tas upp till fem sjättedelar. På så sätt uppnås att beskattning sker med en procentsats på 25 procent." På s. 91 står följande om de kvalificerade andelarna. "Utdelning upp till gränsbeloppet skall tas upp till två tredjedelar. Kvoteringen innebär att skattesatsen för dessa inkomster blir 20 procent."

text: Enligt 1 §1 st . lag (

text: ) om avräkning av utländsk skatt, AvrL, ska en obegränsat skattskyldig som haft intäkt som medtagits vid taxeringen, för vilken han beskattats i utländsk stat och som enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra därifrån medges avräkning för den utländska skatten. Av

text: 2 §

text: AvrL framgår att

text: 1 §

text: inte gäller om statlig inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, den utländska skatten och den utländska intäkten omfattas av skatteavtal. Vid avräkning med stöd av skatteavtal tillämpas dock

text: 13 §§

text: AvrL.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: En grundläggande princip vid avräkning av utländsk skatt är att avräkning inte medges om inkomsten är skattefri i Sverige. I så fall föreligger ingen dubbelbeskattning.

text: I det aktuella fallet är syftet med reglerna att genomföra en sänkning av skatteuttaget på kvalificerade andelar till 20 procent och på icke kvalificerade onoterade andelar till 25 procent i stället för den generella skattesatsen i inkomstslaget kapital på 30 procent. För att tekniskt åstadkomma detta görs en kvotering av inkomsten till två tredjedelar resp. fem sjättedelar. På så sätt uppnås skattesänkningen trots att skattesatsen på kapitalinkomster uppgår till 30 procent för fysiska personer enligt

text: 65 kap. 7 §

text: IL.

text: Skatteverket anser inte att den kvotering som görs av utdelningen medför att viss del ska betraktas som skattefri när avräkning ska göras. Syftet med reglerna är att hela utdelningen ska beskattas men att beskattningen ska ske med ett lägre skatteuttag. Den utländska skatt som tagits ut på utdelningen ska därför inte kvoteras vid avräkningen. Avräkning kan således medges för hela den utländska skatten, dock inte med större belopp än den svenska skatt som belöper på den utländska inkomsten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 260983-14/111

status: gällande

title: För vilka äldre ekonomiska föreningar är reglerna om beskattning för ideella föreningar tillämpliga (4 kap. 2 § ILP)?

text: 1 Sammanfattning

text: 1) Äldre ekonomisk förening, s.k. upa- eller mbpa-förening, som bildats enligt lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar, behandlas vid inkomstbeskattning som en ideell förening om föreningen har ideellt ändamål och uppfyller förutsättningarna för inskränkt skattskyldighet i

text: 7 kap.

text: 11 §§

text: inkomstskattelag (

text: ), IL.

text: 2) En sådan äldre ekonomisk förening som uppfyller kraven för inskränkt skattskyldighet behandlas vid inkomstbeskattning enligt de regler som gäller för inskränkt skattskyldiga ideella föreningar. De regler i

text: inkomstskattelagen

text: som förutsätter att den skattskyldige har associationsformen ekonomisk förening är inte tillämpliga.

text: 3) Övriga äldre ekonomiska föreningar beskattas enligt de regler i

text: inkomstskattelagen

text: som gäller för ekonomiska föreningar.

text: 2 Frågeställning

text: Det finns cirka 4 000 ekonomiska föreningar som bildats enligt 1895 eller 1911 års föreningslagar. Deras namn innehåller alltid orden ”utan personlig ansvarighet” eller ”med begränsad personlig ansvarighet” alternativt förkortningen ”upa” eller ”u.p.a.” respektive ”mbpa” eller ”m.b.p.a.” I detta ställningstagande benämns dessa föreningar för äldre ekonomiska föreningar.

text: Svensk juridisk person, t.ex. en ekonomisk förening, är enligt huvudregeln obegränsat skattskyldig. Från denna regel finns vissa möjligheter till inskränkningar i skattskyldigheten för t.ex. ideella föreningar. I

text: 4 kap. 2 § lagen (1999:1230)

text: om ikraftträdande av

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , ILP, anges att

text: inkomstskattelagens

text: bestämmelser om ideella föreningar är tillämpliga på vissa äldre ekonomiska föreningar.

text: Fråga har uppkommit om

text: vilka ekonomiska föreningar som bestämmelsen i

text: 4 kap. 2 §

text: ILP är tillämplig på,

text: vilka regler i

text: inkomstskattelagen

text: som ska tillämpas om

text: 4 kap. 2 §

text: ILP ska tillämpas och

text: vilka regler som gäller för de äldre föreningar som inte beskattas enligt

text: 4 kap. 2 §

text: ILP.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Huvudregel och undantag för vissa ideella föreningar

text: Enligt huvudregeln i

text: inkomstskattelagen

text: är alla svenska juridiska personer, t.ex. ekonomiska föreningar och ideella föreningar, obegränsat och oinskränkt skattskyldiga, d.v.s. skattskyldiga för alla sina inkomster i Sverige och från utlandet (

text: 6 kap.

text: och

text: 4 §§

text: IL).

text: Vissa undantag finns. Bl.a. kan ideella föreningar som uppfyller vissa förutsättningar vara helt eller delvis undantagna från skattskyldighet till inkomstskatt, d.v.s. de är inskränkt skattskyldiga. En ideell förening är inskränkt skattskyldig om den uppfyller fyra krav. Kraven avser ändamål, verksamhet, fullföljd och öppenhet (7 kap. 4-11 §§ IL). En sådan inskränkt skattskyldig ideell förening är endast skattskyldig för inkomst av sådan näringsverksamhet som avses i

text: 13 kap. 1 §

text: IL, d.v.s. förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Under vissa förutsättningar kan även sådan näringsverksamhet vara undantagen från beskattning. Skattefria inkomster är bl.a. kapitalinkomster såsom kapitalvinster, räntor och utdelningar. (

text: 7 kap. 3 §

text: IL)

text: 3.2 Särskild regel för vissa äldre ekonomiska föreningar

text: Innan lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar trädde i kraft fanns det vissa möjligheter att registrera föreningar med ideella ändamål som ekonomiska föreningar. Dessa föreningar har tillåtits behålla associationsformen ekonomisk förening trots att de inte uppfyller förutsättningarna för att vara ekonomiska föreningar enligt lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar. Under vissa förutsättningar ska sådana föreningar inkomstbeskattas enligt reglerna för ideella föreningar.

text: 3.2.1 Äldre ekonomisk förening – 1987 års föreningslag

text: I lagen (

text: ) om införande av lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar, anges bl.a. följande.

text: 13 § ”Bestämmelserna i 14–19 §§ avser endast ekonomiska föreningar som har registrerats före den 1 januari 1953.”

text: 14 § ”En förening får bestå med oförändrad firma, även om föreningen inte uppfyller villkoren för en ekonomisk förening enligt

text: 1 kap. 1 § första stycket lagen (1987:667)

text: om ekonomiska föreningar. Stadgarnas föreskrifter om föreningens ändamål får ändras endast om ändringen medför att föreningen uppfyller de nämnda villkoren.”

text: I lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar, 1911 års föreningslag, angavs bl.a. följande.

text: 1 § ”Förening med ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom att

text: anskaffa lifsmedel eller andra förnödenheter åt medlemmarna eller

text: afsätta alster af medlemmarnas verksamhet eller

text: bereda bostäder åt medlemmarna eller

text: anskaffa lån åt medlemmarna eller

text: idka annan ekonomisk verksamhet

text: må kunna i enlighet med hvad i denna lag sägs varda registrerad såsom ekonomisk förening.

text: Hvad nu är stadgadt skall ock gälla om förening, som genom idkande af handel eller annan verksamhet, hvarmed följer skyldighet att föra handelsböcker, vill vinna annat ändamål än främjande af medlemmarnas ekonomiska intressen.”

text: 3.2.2 Äldre ekonomisk förening –

text: inkomstskattelagen

text: I

text: 4 kap. 2 §

text: ILP anges följande.

text: ”Det förhållandet att en ekonomisk förening med stöd av

text: 14 § lagen (1987:668)

text: om införande av lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar fått bestå som registrerad förening hindrar inte att föreningen vid tillämpning av

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: behandlas som en ideell förening.”

text: I den ursprungliga bestämmelsen i punkt 9 sista stycket av anvisningarna till 53 § kommunalskattelag (

text: ), KL, angavs följande.

text: 4 § 1 mom. lagen (1951:309)

text: angående införande av lagen (

text: ) om ekonomiska föreningar fått bestå som registrerad förening, utgör icke hinder mot att föreningen vid tillämpning av denna paragraf samt

text: och

text: 54 §§

text: och punkt 2 av anvisningarna till

text: 31 §

text: behandlas såsom ideell förening.”

text: Föreningsskatteutredningen föreslog att de regler kommittén samtidigt föreslog för inskränkt skattskyldiga ideella föreningar även skulle vara tillämpliga för äldre ekonomiska föreningar med ändamål att förvalta och hyra ut samlingslokaler (Ds Fi 1975:15 s. 90-92).

text: Av förarbetena framgår att Föreningsskatteutredningens förslag avsett sådan förening som registrerats som ekonomisk förening enligt 1 § andra stycket 1911 års föreningslag och som fått bestå som ekonomisk förening trots att den inte uppfyller alla rekvisit för att registreras som ekonomisk förening enligt 1951 års föreningslag (

text: prop. 1976/77:135 s. 55

text: , jfr

text: 4 § lagen (1951:309)

text: angående införande av nya lagen om ekonomiska föreningar).

text: Departementschefen anförde att det framstår som obilligt att begränsa möjligheten till skattebefrielse enbart till de äldre ekonomiska föreningar som har till ändamål att upplåta samlingslokaler. Det föreslogs därför ”att en förening, som med stöd av övergångsbestämmelserna till 1951 års lagstiftning om ekonomiska föreningar har fått bestå som registrerad förening, skattemässigt skall behandlas som en ideell förening om den har ett allmännyttigt ändamål.” Vidare anges att detta förutsätter att kraven för inskränkt skattskyldighet är uppfyllda. (A.a. s. 89)

text: I specialmotiveringen till

text: 4 kap. 2 §

text: ILP anges att det inte finns någon anledning att begränsa övergångsbestämmelsens tillämningsområde till bestämmelserna om inskränkt skattskyldighet (nuvarande 7 kap. 3-11 §§ IL). Bestämmelsen bör gälla vid tillämning av hela

text: inkomstskattelagen

text: Prop. 1999/2000:2

text: , del 2, s. 709)

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Vilka äldre ekonomiska föreningar omfattas av

text: 4 kap. 2 §

text: ILP?

text: Frågan är om regeln i

text: 4 kap. 2 §

text: ILP omfattar samtliga äldre ekonomiska föreningar. Av förarbetena framgår att bestämmelsen endast är avsedd att omfatta sådan äldre ekonomisk förening som har ideellt ändamål och som dessutom registrerats som ekonomisk förening med stöd av 1 § andra stycket 1911 års föreningslag (Ds Fi 1975:15 s. 90-92;

text: prop. 1976/77:135 s. 89

text: ). Skatteverket konstaterar att ekonomiska föreningar som saknar ideellt ändamål inte kan omfattas av

text: 4 kap. 2 §

text: ILP.

text: Undantagsbestämmelsen i

text: 4 kap. 2 §

text: ILP kan tillämpas på alla ekonomiska föreningar som bildats enligt 1911 års föreningslag som har ett sådant ideellt ändamål som är allmännyttigt enligt

text: 7 kap. 4 §

text: IL (

text: prop. 1976/77:135 s. 89

text: och

text: prop. 1999/2000:2

text: , del 2, s. 709). Undantagsbestämmelsen är endast tillämplig på förening som uppfyller förutsättningarna för inskränkt skattskyldighet i

text: 7 kap. 3 §

text: IL (

text: prop. 1976/77:135 s. 89

text: I förarbetena anges vidare att de äldre ekonomiska föreningar som uppfyller förutsättningarna för att behandlas som inskränkt skattskyldiga ideella föreningar ska behandlas som sådana (

text: prop. 1976/77:135 s. 89

text: ). Skatteverket konstaterar att bestämmelsen i

text: 4 kap. 2 §

text: ILP inte är valfri utan tvingande.

text: 4.2 Vilka regler i

text: inkomstskattelagen

text: gäller för ekonomiska föreningar som omfattas av

text: 4 kap. 2 §

text: ILP?

text: En sådan äldre ekonomisk förening som ska behandlas som inskränkt skattskyldig ideell förening ska behandlas som en inskränkt skattskyldig ideell förening vid tillämpning av hela

text: inkomstskattelagen

text: prop. 1999/2000:2

text: , del 2, s. 709).

text: Skatteverket bedömer att detta motsatsvis innebär att de regler i

text: inkomstskattelagen

text: som förutsätter att den skattskyldige är en ekonomisk förening inte är tillämpliga på sådan ekonomisk förening som ska beskattas enligt reglerna för inskränkt skattskyldiga ideella föreningar.

text: 4.3 Vilka regler i

text: inkomstskattelagen

text: gäller om

text: 4 kap. 2 §

text: ILP inte är tillämplig?

text: Av lagtexten framgår inte att det finns några särskilda regler för de äldre ekonomiska föreningar som inte uppfyller förutsättningarna för att beskattas som inskränkt skattskyldiga ideella föreningar enligt

text: 4 kap. 2 §

text: ILP. I förarbetena anges endast att bestämmelsen är tillämplig under förutsättning av att kraven för inskränkt skattskyldighet är uppfyllda (

text: prop. 1976/77:135 s. 89

text: ). Vidare omfattade den ursprungliga lagtexten i kommunalskattelagen (punkt 9 av anvisningarna till

text: 53 §

text: KL) endast bestämmelser som uttryckligen var tillämpliga på inskränkt skattskyldiga ideella föreningar. Av förarbetena framgår inte heller att äldre ekonomisk förening som inte uppfyller förutsättningarna för att beskattas som inskränkt skattskyldig ideell förening ska beskattas enligt reglerna för ideella föreningar. (Jfr

text: prop. 1976/77:135 s. 55

text: och

text: Skatteverket anser att äldre ekonomiska föreningar som inte uppfyller förutsättningarna för att beskattas enligt reglerna för inskränkt skattskyldiga ideella föreningar ska beskattas som ekonomiska föreningar.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 261555-07/111

title: Är svensk medborgare alltid obegränsat skattskyldig p.g.a. bestämmelserna i 3 kap. 4 § IL?

text: 1 Sammanfattning

text: En svensk medborgare som har varit begränsat skattskyldig under sin utlandsvistelse blir inte obegränsat skattskyldig enbart p.g.a. att han tar ett uppdrag hos någon av de institutioner som räknas upp i

text: 3 kap. 4 §

text: IL.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: En svensk medborgare har varit begränsat skattskyldig enligt bestämmelserna i

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL. Han har således inte varit bosatt i Sverige eller vistats stadigvarande här i landet. Han har även saknat väsentlig anknytning till Sverige.

text: Han har nu tagit ett uppdrag vid svensk beskickning i annat land. Fråga har då uppkommit om han därefter blir att anse som obegränsat skattskyldig p.g.a. bestämmelserna som finns i

text: 3 kap. 4 §

text: IL.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3 kap. 4 §

text: IL har följande lydelse.

text: "Svensk medborgare som tillhör svensk beskickning hos utländsk stat, svensk permanent delegation hos mellanstatlig organisation eller svenskt karriärkonsulat eller i övrigt ingår i beskickningens, delegationens eller konsulatets personal och som på grund av sin tjänst vistas utomlands är obegränsat skattskyldig.

text: Första stycket gäller på motsvarande sätt en sådan persons make och barn under 18 år, om maken eller barnet bor hos denne och är svensk medborgare."

text: Av sid. 52 i

text: prop. 1999/2000:2

text: framgår att bestämmelsen i

text: 3 kap. 4 §

text: IL om svensk beskickningspersonal m.fl. kommer från

text: 69 § första stycket

text: KL och 17 § första stycket SIL. Att sådana personer skulle betraktas som obegränsat skattskyldiga infördes år 1978 (

text: prop. 1978/79:58

text: bet. 1978/79:SkU15

text: , SFS 1978:925).

text: Införandet av bestämmelsen var föranlett av ett förslag från Utrikesförvaltningens personalförening och utrikesförvaltningens TCO-förening. Förslaget berörde såväl folkbokföring som beskattning av tjänstemän inom utrikesförvaltningen m.m.

text: Av förarbetena framgår sammanfattningsvis följande avseende folkbokföring, jfr avsnitt 2.1 i propositionen.

text: Den som var anställd utomlands i svenska statens tjänst hade regelmässigt en så stark anknytning till Sverige att en kyrkobokföring var motiverad. Anknytningen uppgavs nästan alltid gälla den församling där han var eller bort vara kyrkobokförd vid utresan härifrån riket. Vidare framgår följande beträffande den som var bosatt utomlands och anställdes i svenska statens tjänst för tjänstgöring utomlands. Föredraganden ansåg här att det inte fanns en sådan anknytning till Sverige som föranledde att tjänstemannen borde kyrkobokföras här i riket. Det föreslogs därför att bestämmelsen utformades så att den inte avsåg lokalanställd personal av något slag utan endast utsänd personal under tid för ifrågavarande tjänstgöring.

text: På sid. 18 i propositionen sägs bl.a. följande som gäller frågan om beskattning.

text: "Genomgående är det här fråga om personer som i skattehänseende kan anses bosatta i Sverige men som för att kunna fullgöra viss offentlig tjänst måste vistas utom riket. Så snart tjänsten tillåter kan de förväntas återvända till Sverige. Genom tjänsten bibehålls så gott som undantagslöst en sådan väsentlig anknytning till Sverige att de är oinskränkt skattskyldiga här i riket." Vidare sägs på sid. 19 i samma prop. att "I fråga om person som har varit anställd utomlands under mycket lång tid kan uppkomma tveksamhet om han skall anses vara skatterättsligt bosatt här i riket eller inte. Om han anses bosatt här i riket är han enligt vad jag tidigare har föreslagit, oinskränkt skattskyldig för inkomsten från utlandsanställningen. I annat fall är han inskränkt skattskyldig". På sid. 20 i propositionen konstateras att "I ett mindre antal fall kan inkomsttagaren emellertid komma att anses som inte bosatt här i riket".

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Skatteverket anser att såväl lagtextens ordalydelse som innehållet i förarbetena talar för att den skattskyldige ska vistas utomlands p.g.a. sin tjänst hos svensk beskickning hos utländsk stat, svensk permanent delegation hos mellanstatlig organisation eller svenskt karriärkonsulat eller i övrigt ingå i beskickningens, delegationens eller konsulatets personal för att vara obegränsat skattskyldig.

text: Detta innebär att den svenske medborgaren som, i det omfrågade fallet, redan vistats utomlands under en tid och då varit begränsat skattskyldig inte blir obegränsat skattskyldig enbart p.g.a. att han tar ett uppdrag hos någon av de institutioner som räknas upp i

text: 3 kap. 4 §

text: IL. Han ska således betraktas som begränsat skattskyldig även fortsättningsvis.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 263055-09/111

title: Offentligt ackord vid företagsrekonstruktion - när ingår statens regress för utgiven lönegaranti?

text: OBS! Frågan prövad genom dom i Högsta förvaltningsdomstolen 2016-07-04, mål nr

text: Se även ställningstagande 2014-10-23, dnr

text: 131 557034-14/111

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att statens regressfordran för utgiven lönegaranti inte omfattas av ett offentligt ackord till den del garantin avser fordran på lön eller annan ersättning för arbete som utförts efter ansökan om rekonstruktion. Lönegarantiregress för sådan lön/ersättning som belöper på tiden dessförinnan eller för uppsägningslön under tid när arbetstagaren inte utfört arbete omfattas däremot av ett offentligt ackord.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Lönegarantisystemet innebär att staten kan träda in vid en arbetsgivares konkurs eller företagsrekonstruktion och ersätta arbetstagaren för vissa av dennes fordringar mot arbetsgivaren. Bestämmelser om lönegaranti finns i

text: lönegarantilagen

text: (1992:497, LGL).

text: Vid företagsrekonstruktion omfattar lönegarantin sådan fordran på lön eller annan ersättning på grund av arbete och på pension som skulle haft förmånsrätt enligt 12 eller

text: 13 § förmånsrättslagen

text: (1970:979, FRL) om arbetsgivaren i stället försatts i konkurs. Detta framgår av 7 § andra stycket LGL. I viss omfattning kan lönegaranti utgå även för oprioriterade lönefordringar, nämligen sådan uppsägningslön som avser tid senare än en månad efter beslutet om företagsrekonstruktion, om arbetstagaren under uppsägningstiden inte utfört och inte heller borde ha utfört arbete,7 a § LGL.

text: I fråga om den utbetalade ersättningen (garantibeloppet) inträder staten i arbetstagarens rätt mot arbetsgivaren, 28 § LGL. Statens fordran mot arbetsgivaren benämns regressfordran.

text: Den 1 januari 2009 ändrades 28 § LGL (SFS 2008:995,

text: prop. 2007/08:161

text: ). Ändringen innebär att vid utbetalning av lönegaranti i sådana konkurser/rekonstruktioner som grundar sig på ansökan den 1 januari 2009 eller senare övertar inte staten den förmånsrätt som gäller för arbetstagarens fordran enligt 12 och 13 §§ FRL. Staten har alltså inte längre förmånsrätt för regressfordringen. Beträffande sådana oprioriterade lönefordringar som ersatts med stöd av7 a§ LGL innebär ändringen i 28 § LGL ingen skillnad gentemot tidigare.

text: Vid företagsrekonstruktion är syftet att verksamheten ska fortsätta utan konkurs. Utgångspunkten är därmed att arbetsgivaren ska ersätta staten för den utgivna garantin, dvs. betala regressfordringen. Men detta gäller under förutsättning att fordringen inte kommer att omfattas av ett offentligt ackord. I en förhandling om offentligt ackord deltar borgenärer vilkas fordringar uppkommit före ansökan om företagsrekonstruktion. En borgenär vars fordran är förenad med förmånsrätt deltar dock inte i förhandlingen. Detta framgår av

text: 3 kap. 3 § lagen (1996:764)

text: om företagsrekonstruktion (FrekL).

text: Fråga har uppkommit i vilken utsträckning statens regressfordran kommer att ingå i en förhandling om offentligt ackord när undantaget i 3 kap. 3 § FrekL för förmånsberättigade fordringar inte längre gäller för statens regress. Kan regressfordringen till någon del anses uppkommen efter ansökan om rekonstruktion och på denna grund undantas från ett offentligt ackord? Eller ska oberoende av uppkomstfrågan lönegarantiregressen till viss del undantas från ett ackord på allmänna sakrättsliga grunder?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: I

text: prop. 2007/08:161

text: med bl.a. förslaget till ändring i 28 § LGL berördes endast vilken effekt förslaget skulle få i konkurssammanhang, där den slopade förmånsrätten leder till en ändrad utdelningsordning (prop. s.44 f ). I det underliggande betänkandet,

text: SOU 2007:71 s. 132

text: , finns däremot ett uttalande om att den slopade förmånsrätten för statens regressfordran innebär att vid ett ackord i en företagsrekonstruktion kan statens fordran sättas ner på samma sätt som för övriga oprioriterade borgenärer. De närmare förutsättningarna för en sådan nedsättning behandlas dock inte.

text: I

text: NJA 1994 s. 292

text: har fastslagits att en fordran som har sin grund i ett ömsesidigt förpliktande avtal kan omfattas av ett offentligt ackord. En fordran som grundar sig på ett anställningsavtal är alltså inte av denna anledning undantagen från ett ackord.

text: Frågan om lönefordrans uppkomst har berörts i betänkandet "Nya förmånsrättsregler" (

text: SOU 1999:1 s. 240

text: )och i Förmånsrättskommitténs slutbetänkande "Gäldenärens avtal vid insolvensförhållanden" (

text: SOU 2001:80

text: s.103). Ståndpunkten i dessa utredningar tycks vara att lönefordringar avseende arbete åt rekonstruktionsgäldenären efter betalningsinställelsen anses grundade på avtal före "den kritiska tidpunkten" och att de därför kan anses ha uppkommit före denna tidpunkt. Samtidigt tycks utredningarna hävda att sådana fordringar är undantagna från ett offentligt ackord på grund av att de med utgångspunkt från allmänna principer åtnjuter sakrättsligt skydd (

text: SOU 1999:1 s. 240

text: samt

text: SOU 2001:80 s. 155

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Vid vilken tidpunkt en fordran har uppkommit är inte helt enkelt att avgöra och det saknas lagstiftning i frågan. Vid införandet av

text: 5 kap. 1 § konkurslagen

text: (1987:672, KonkL), angående vilka fordringar som kan göras gällande i konkurs, åberopades en allmän princip om att den väsentliga grunden för fordringsanspråket måste föreligga vid tidpunkten för konkursbeslutet för att fordringen ska få göras gällande (

text: prop. 1986/87:90 s. 123

text: ). I anslutning till denna princip har hävdats att det avgörande momentet i kontraktsrättsliga sammanhang är när det avtal som ligger till grund för fordringen har träffats 1). Detta har å andra sidan kritiserats för att vara alltför schematiskt. Ett möjligt synsätt vid ömsesidigt förpliktande avtal är att bestämma fordringens uppkomst med utgångspunkt från parternas rådighet över fordringens definitiva tillkomst, dvs. att se till vilken möjlighet parterna haft att utan rättsförlust undvika att fullfölja sina åtaganden enligt avtalet 2).

text: Vidare måste det enligt Skatteverkets uppfattning beaktas att bestämmelser, där tidpunkten för fordrans uppkomst är av betydelse, finns på olika håll i lagstiftningen samt att hänsyn alltid måste tas till ändamålet med den bestämmelse som är i fråga. Det är t.ex. inte givet att exakt samma överväganden ska läggas till grund för bedömningen av vilka fordringar som enligt 3 kap. 3 § FrekL omfattas av ett offentligt ackord som för bedömningen av vilka fordringar som enligt

text: 5 kap. 1 §

text: KonkL kan göras gällande i konkurs.

text: Vad gäller då beträffande uppkomsten av lönegarantiregress och tillämpningen av 3 kap. 3 § FrekL?

text: En första delfråga är om uppkomsten av regressfordringen ska knytas till uppkomsten av huvudfordringen, dvs. arbetstagarens lönefordran. I förarbetena till 1970 års lönegarantilag (SFS 1970:741,

text: prop. 1970:201 s. 70

text: ) angavs att lönegarantin kan ses som ett legalt borgensansvar för staten. Denna jämförelse har i

text: NJA 1998 s. 219

text: lagts till grund för ställningstagandet att staten har rätt till ränta på garantibeloppet, på samma sätt som en borgensman har rätt till ränta på sin regressfordran mot huvudgäldenären. När det gäller tidpunkten för regressfordringens uppkomst har i fråga om borgen uttalats att avgörande är när borgensåtagandet görs, oberoende av att åtagandet infrias först senare 3). En jämförelse kan även göras med

text: 5 kap. 17 § första stycket

text: KonkL samt 2 kap. 21 § fjärde stycket FrekL, som får anses tillämpliga även beträffande statens lönegarantiregress. Dessa bestämmelser innebär att vid bedömningen av möjligheten att kvitta i konkurs respektive företagsrekonstruktion ska regressfordringen anses ha förvärvats när förpliktelsen grundades. När förpliktelsen infriades har alltså ingen betydelse för bedömningen av dess tillkomst. Detta, tillsammans med ordalydelsen i 28 § om att staten "inträder i arbetstagarens rätt", talar för att uppkomsten av lönegarantiregressen ska kopplas till uppkomsten av arbetstagarens fordran. Att det varit senare omständigheter och överväganden som utlöst lönegarantin och därmed regresskravet bör enligt Skatteverkets uppfattning inte tillmätas någon avgörande betydelse.

text: Vad gäller härefter i fråga om arbetstagarens fordran? Är vid tillämpningen av 3 kap. 3 § FrekL även sådan lön och annan ersättning som intjänats under rekonstruktionen att anse som uppkommen före ansökan om rekonstruktion eftersom lönen/ersättningen har sin grund i ett anställningsavtal som träffats dessförinnan?

text: Om det i stället för rekonstruktion varit fråga om konkurs kan konstateras att fordringen varit att anse som konkursfordran även om arbete utförts åt konkursboet viss tid efter konkursens inledande (se

text: NJA 1979 s. 253

text: ). Detta rättsläge är dock speciellt för konkurssituationen genom att konkursgäldenären förlorat sin rådighet samtidigt som det krävs att konkursboet formellt eller reellt trätt in som part i anställningsavtalet för att arbetstagarens lönekrav ska betraktas som en massafordran. Visserligen ska alltid lönekrav för arbete som belöper på tiden efter en månad efter konkursbeslutet riktas mot konkursboet, men detta är något som är särskilt reglerat i

text: 5 kap. 18 §

text: KonkL.

text: Vid företagsrekonstruktion är läget ett annat. Någon partsväxling är inte aktuell och syftet med en rekonstruktion är att ge gäldenären ett betalningsrådrum för att därigenom kunna rekonstruera verksamheten och eventuellt träffa en uppgörelse med borgenärerna avseende "äldre" skulder, dvs. skulder som uppkommit före rekonstruktionens inledande. Bestämmelsen i 3 kap. 3 § FrekL måste bedömas sammantaget med bestämmelsen i 2 kap. 21 § FrekL om rätten till kvittning för fordringar som gäldenären respektive borgenären hade vid ansökningstidpunkten samt bestämmelsen i 2 kap. 15 § FrekL om förbudet att betala skulder som uppkommit före beslutet om rekonstruktion. Enligt Skatteverkets uppfattning är det inte ändamålsenligt att betrakta lönefordringar som intjänats under rekonstruktionen som "äldre" vid tillämpningen av 2 kap. 15 § FrekL 4) och det framstår heller inte som förenligt med den "frysningsprincip" som nyssnämnda bestämmelser bygger på att dessa fordringar skulle kunna omfattas av ett offentligt ackord. Avsikten är tvärtom att löner som tjänas in under rekonstruktionen ska betalas löpande och till sitt fulla belopp, allteftersom de förfaller till betalning. Vad nu sagts talar allmänt sett emot att vid en tillämpning av 3 kap. 3 § FrekL betrakta under rekonstruktionen intjänade lönekrav som uppkomna dessförinnan. I sammanhanget ska även nämnas att Lagrådet vid införandet av FrekL pekade på svårigheten att i vissa fall fastslå när en fordran uppkommit, vilket ledde till att lagstiftaren valde att inte knyta den s.k. superförmånsrätten enligt

text: 10 §

text: FRL för nytillkomna fordringar till sådana fordringar som "uppkommit" under rekonstruktionen,

text: prop. 1995/96:5 s. 133

text: och

text: . Som exempel på fall där uppkomstfrågan måhända kunde ifrågasättas nämnde Lagrådet fordran på lön.

text: Mera specifikt måste även beaktas att 2 kap. 20 § FrekL inte är tillämplig på anställningsavtal och att arbetstagaren, om arbetsgivaren inte fullgör sin skyldighet att betala avtalad lön, har rätt att stoppa sin prestation, dvs. han har rätt att lägga ner arbetet. Stoppningsrätten (detentionsrätten) innebär att arbetstagaren fortsättningsvis inte är skyldig att acceptera annat än full betalning för sitt arbete. Arbetstagaren har även rätt att omgående häva anställningsavtalet, utan att iaktta gällande uppsägningstid. När arbetsgivaren i samband med ansökan om rekonstruktion ställer in betalningen av sådan lön som belöper på tiden dessförinnan får arbetstagaren en rådighet över avtalets fortsatta bestånd och fullgörande som motiverar att härefter intjänade lönekrav vid tillämpningen av 3 kap. 3 § FrekL betraktas som uppkomna efter ansökan om rekonstruktion. Och oavsett hur man väljer att se på uppkomstfrågan har detentionsrätten inneburit att arbetstagaren inte varit skyldig att utföra fortsatt arbete annat än mot full lön. Härigenom bör utifrån allmänna sakrättsliga principer arbetstagarens fortsatta lönekrav rimligen vara skyddat från att sättas ner genom ett offentligt ackord (se

text: SOU 1999:1 s. 240

text: SOU 2001:80 s. 155

text: samt Danhard, Lön i Företagsrekonstruktion, 2005, s. 104). Det förhållandet att arbetstagaren utverkat full betalning för sin fordran genom att utnyttja sin rätt till lönegaranti och att staten övertagit arbetstagarens lönekrav påverkar enligt Skatteverkets uppfattning inte detta förhållande. I likhet med arbetstagarens lönefordran ska statens regressfordran betalas fullt ut. Sammantaget är det Skatteverkets uppfattning att statens regressfordran för utgiven lönegaranti inte omfattas av ett offentligt ackord till den del garantin avser fordran på lön eller annan ersättning (inklusive semesterlön och semesterersättning) för arbete som utförts efter ansökan om rekonstruktion. Om lönegarantiregressen avser lön/ersättning som belöper på tiden dessförinnan eller uppsägningslön under tid när arbetstagaren inte utfört arbete omfattas fordringen däremot av ackordet. En sådan tillämpning av bestämmelsen i 3 kap. 3 § FrekL är ändamålsenlig och innebär att rekonstruktionsgäldenären inte under rekonstruktionen kan bedriva sin verksamhet på förmånligare villkor än konkurrerande näringsidkare, bortsett från den respit med betalning av lönefordringar som lönegarantisystemet i sig innebär.

text: 1) Se Hellners/Mellqvist, Lagen om företagsrekonstruktion - En kommentar, 1997, s. 1722) Se Lindskog, Kvittning, 1984, s. 158 ff3) Se Palmér/Savin; Kommentar till

text: 5 kap. 1 §

text: KonkL samt där gjorda hänvisningar till Walin och Lindskog.4) Betalning av "äldre" skuld kräver rekonstruktörens samtycke, vilket i sin tur förutsätter synnerliga skäl. I

text: prop. 1995/96:5 s. 191

text: har nödvändig betalning av arbetstagares lönefordran "avseende tiden före rekonstruktionen" anförts som exempel på synnerliga skäl för betalning av äldre skuld. Det är tveksamt om lagstiftaren tänkt sig att lönekrav som intjänas under rekonstruktionen skulle kunna vara annat än "ny" förpliktelse för rekonstruktionsgäldenären.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 264877-08/111

title: Talan om skadestånd för den som tillfogat Skatteverket förmögenhetsskada genom annat brott än skattebrott

text: SAMMANFATTNING

text: Skatteverket anser att staten kan åberopa bestämmelsen i 2kap.

text: 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: för att utkrävaskadestånd av den som tillfogat Skatteverket förmögen-hetsskada genom annat brott än skattebrott.

text: BAKGRUND OCH FRÅGESTÄLLNING

text: I rättsfallet

text: NJA 2003 s. 390

text: har Högsta domstolen (HD)funnit att den som döms för skattebrott inte är skyldig att utge skadestånd enligt

text: 2 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ) till staten för undandragen skatt. I domskälen har HD uttalat att dagens regler om företrädaransvar i

text: skattebetalningslagen

text: ) (SBL) får anses uttömmandereglera möjligheterna att utkräva undandragen skatt av annan än den skattskyldige.

text: Fråga har uppkommit hur stor räckvidd HD:s uttalanden har. Målet handlar om skadeståndsansvar för den som dömts förskattebrott. I referatet i

text: NJA 2003 s.390

text: finns utförligaresonemang; först i hovrättens dom, därefter i revisions-sekreterarens betänkande och slutligen i HD:s domskäl(revisionssekreteraren ville f.ö. bifalla statens talan). Dessa resonemang behandlar helt och hållet frågan om skade-stånd i anledning av brott. Det ligger i sakens natur att ett skattebrott enbart kan begås mot det allmänna och attfrågor då uppkommer om statens roll som målsägande.

text: I HD:s dom berörs inte alls frågan om statens möjligheter att föra talan enligt rent civilrättsliga regler. Sådana regler finns i så gott som all associationsrättsliglagstiftning men även i familjerättslig lagstiftning.

text: HD:s uttalande tolkades på sina håll så att staten inte längre fick föra talan om betalningsskyldighet enligt 13kap.

text: 17 § aktiebolagslagen (1975:1385)

text: eller enligt andracivilrättsliga bestämmelser.

text: Skatteverket utfärdade därför den 8 december 2005 enstyrsignal i vilken uttalades att staten även i fort-sättningen kunde åberopa bestämmelserna i

text: aktiebolagslagen

text: för att utkräva betalning av bolagets företrädare (dnr 131-674897-05/111).

text: GÄLLANDE RÄTT MM

text: I

text: NJA 2003 s.390

text: yrkade allmän åklagare som företrädare förstaten såsom målsägande att skadestånd skulle åläggas ettantal personer åtalade för grovt skattebrott respektivemedhjälp till sådant brott. Han åberopade att de till talade hade åsamkat staten ren förmögenhetsskada på 45 miljoner kravseende felaktigt avdragen mervärdesskatt. De tilltaladedömdes för brotten. Tingsrätten tillerkände staten skade-stånd enligt

text: 2 kap. 2 § skadeståndslagen

text: , d.v.s. ersättning för ren förmögenhetsskada som vållats genom brott.

text: Hovrätten ogillade statens skadeståndstalan och refererade bl.a. till vad som anförts i

text: SOU 1983:23 s. 247

text: f, att beskattningsfrågor är av indispositiv natur och därför svårligen låter sig förenas med principerna för en civil-process.

text: HD fann att den som dömts för skattebrott inte är skyldigatt utge skadestånd till staten för undandragen skatt. Idomskälen anförde HD att statens anspråk på att den som dömts för skattebrott ska ersätta statens förlust i och för sig kan uppfattas som ett anspråk på ersättning för skada enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer. Det måste emellertid samtidigt ses som ett anspråk på betalning av skatt. Efter att ha redogjort för framväxten av reglerna om företrädaransvaret angav HD:

text: ”… Ställföreträdaransvaret har därefter kommit att utvidgas så att det numera avser i stort sett samtliga skatter och avgifter. Det finns därmed ett regelsystem i skattelag-stiftningen som omfattar betalningsansvaret för skatter och avgifter såväl för den skattskyldige själv som för före-trädare för juridisk person. Det framstår inte som lämpligt att beträffande dessa subjekt tillerkänna staten en alter-nativ möjlighet att infordra undandragen skatt under åbe-ropande av allmänna skadeståndsrättsliga principer. Det kan visserligen i många fall uppfattas som otillfredsställande att inte alla som medverkat i ett allvarligt skattebrottkan åläggas betalningsansvar för den skatt som undandragits genom brottet. Det måste emellertid beaktas att reglerna ombetalningsansvar har övervägts och ändrats vid flera till-fällen utan att kretsen av ansvariga utvidgats. Att i rättstillämpningen komplettera reglerna med en möjlighet att föra skadeståndstalan beträffande endast vissa subjektkan inte komma i fråga. - Frågan huruvida skadestånds-skyldighet mot staten för undandragen skatt skall kunna åläggas den som dömts för skattebrott innehåller vidareproblem av bl.a. det slag som Uppbördsutredningen pekade på i sitt betänkande år 1965.- Mot bakgrund av det anförda får det anses att dagens regler om företrädaransvar uttömmandereglerar möjligheterna att utkräva undandragen skatt av annan än den skattskyldige. Ett eventuellt införande av enmöjlighet för staten att föra en skadeståndstalan avifrågavarande slag förutsätter ingående överväganden som bör ske inom ramen för ett lagstiftningsarbete.”

text: I

text: 2 kap. 2 § skadeståndslagen

text: stadgas att den som vållarren förmögenhetsskada genom brott ska ersätta skadan.

text: SKATTEVERKETS BEDÖMNING

text: Som ovan nämnts utfärdade Skatteverket den 8 december 2005en styrsignal i vilken uttalades att staten även i fort-sättningen kunde åberopa bestämmelserna i

text: aktiebolagslagen

text: för att utkräva betalning av bolagets företrädare. Skälen för denna bedömning finns redovisade i styrsignalen.

text: En liknande fråga gäller huruvida HD:s uttalande även tar sikte på andra brott än skattebrott. Det kan finnas skäl att behandla skattebrott på annat sätt än andra brotts-balksbrott. Det ligger i sakens natur att skattebrott enbart kan begås mot det allmänna. Staten kan genomspecialreglering tillgodose det allmännas rätt på annat sätt än andra målsägande.

text: Av domen framgår inte om avsikten är att HD:s uttalande också ska anses gälla för brott som kan begås såväl mot det allmänna som mot andra borgenärer.

text: Ett exempel: Ett bolag har stora skatte-, löne- och leverantörsskulder. Bolagsmannen ger för bolagets räkning in en konkursansökan före skatternas förfallodag. Bolags-mannen blir därigenom oåtkomlig för företrädaransvar enligt bestämmelserna i SBL. Innan konkursbeslutet blivit känt tar bolagsmannen själv hand om bolagets kassabehållning och banktillgodohavanden. Bolagsmannen torde ha gjort sig skyldig till oredlighet, kanske t.o.m. grov sådan, motborgenär (

text: 11 kap. 1 § brottsbalken

text: ). Vilken eller vilka borgenärer har rätt till skadestånd av bolagsmannen och dennes eventuella medbrottslingar?

text: Ett ytterligare exempel: För betalning av bank-, leverantörs- och skatteskulder har kronofogdemyndigheten utmätt värdefull egendom. Efter utmätningen skingrar gäldenären och en tredje man (närstående till gäldenären) egendomen. Den tredje mannen gör det med fullständig kännedom om utmätningen och dess rättsverkningar. Både gäldenären och tredje mannen torde ha gjort sig skyldiga till överträdelseav myndighets bud (

text: 17 kap. 13 § brottsbalken

text: ). I brottmålet torde åklagaren föra talan om skadestånd för målsägandenas räkning. Vilken eller vilka utmätningsborgenärer har rätt till skadestånd av den tredje mannen?

text: I båda dessa fall intar staten (det allmänna) inte någon särställning som målsägande och/eller borgenär. Staten är i detta avseende helt likställd med de enskilda parterna som saknar möjlighet att på annat sätt skydda sig mot de ekonomiska följderna av de brottsliga gärningarna. Det finns en mängd andra sammanhang där staten inte heller har någon särställning, t.ex. som borgenär i ett konkursförfarande eller som part i en tvist om bättre rätt till utmätt egendom.

text: Det är därför Skatteverkets uppfattning att staten –trots HD:s formuleringar – som skatteborgenär på samma grunder som andra borgenärer kan begära skadestånd av den som genom annat brott än skattebrott tillfogat Skatteverket förmögenhetsskada.

text: Gunilla Dersand Holmberg

text: Nils-Bertil Morgell


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 265526-07/111

title: Återföring av skogsavdrag

text: 1 Sammanfattning

text: Avdragsutrymmet har utnyttjats i första hand för den fastighet eller fastighetsdel där avverkning har skett. Vid avyttring ska skogsavdrag inte återföras med ett högre belopp än det avdragsutrymme som hänför sig till fastigheten eller fastighetsdelen.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har uppkommit hur skogsavdrag ska återföras när flera fastigheter ingår i näringsverksamheten och en av dessa avyttras.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 26 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, ska skogsavdrag återföras när en näringsfastighet avyttras.

text: Enligt

text: 26 kap. 7 §

text: IL ska om bara en del av fastigheten avyttras, återföringsbeloppet beräknas på grundval av förhållandena på den avyttrade fastighetsdelen.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: I näringsverksamheten som helhet kan ingå flera fastigheter. Avdragsutrymme ska beräknas på grundval av den skattskyldiges totala skogsinnehav.

text: Skatteverket anser att bedömningen ska vara densamma oavsett om fastighet avyttrats eller delavyttring skett. Begreppet "förhållandena" på den avyttrade fastigheten (fastighetsdelen) bör då, enligt Skatteverkets mening, avse ianspråktaget avdragsutrymme som hänför sig till denna. Eftersom avdragsutrymmet beräknas gemensamt för näringsverksamheten kan dock skogsavdrag ha erhållits med ett högre belopp än det avdragsutrymme som hänför sig till fastigheten (fastighetsdelen). Överskjutande belopp kommer då att ta i anspråk avdragsutrymmet för övriga fastigheter i näringsverksamheten.

text: Skogsavdrag är ett värdeminskningsavdrag och avverkning förorsakar värdeminskning. Skatteverket anser därför att avdragsutrymmet har utnyttjats i första hand för den fastighet (eller fastighetsdel) där avverkning har skett.

text: Exempel

text: I näringsverksamheten ingår två fastigheter med ett totalt avdragsutrymme på 150. Fastighet 1 har ett avdragsutrymme på 50. Fastighet 2 har ett avdragsutrymme på 100. Avverkning har enbart skett på fastighet 1, varvid skogsavdrag erhållits med 70.

text: Hela avdragsutrymmet på 50 för fastighet 1 har då utnyttjats. Ett avdragsutrymme på 20 har utnyttjats för fastighet 2. Om fastighet 1 avyttras ska skogsavdrag på 50 återföras. Om fastighet 2 avyttras ska skogsavdrag på 20 återföras. Om fastigheterna är samtaxerade har delavyttring skett, annars inte. Bedömningen blir dock densamma i båda fallen.

text: Om exemplet ändras så att den skattskyldige har tre fastigheter fördelar han avdragsutrymmet på 20, som i ovanstående exempel utnyttjats för fastighet 2, mellan fastigheterna 2 och 3 som han önskar, dock utan att överskrida återstående avdragsutrymme för någondera av fastigheterna.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 266446-13/111

title: Energiskatt på el - förbrukning för fryslagring av produkter som är färdiga för försäljning

text: Nytt: 2020-06-25

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Förbrukning av el och bränsle samt leveranser av värme och kyla som ska hänföras till tillverkningsprocessen, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: 11 kap. 3 § första stycket 1 lagen (1994:1776)

text: om skatt på energi, LSE. Det saknar betydelse för bedömningen om fryslagringen sker hos det företag som fryst in produkterna eller om fryslagringen sker hos någon annan än den som fryst in produkterna.

text: 2 Frågeställning

text: För el som förbrukas i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen utgör energiskatten 0,5 öre per kilowattimme, den s.k. industriskattesatsen (11 kap. 3 § första stycket 1 LSE).

text: Ett företag som fryser in varor anses bedriva industriell verksamhet i den mening som avses i 11 kap. 3 § första stycket 1 LSE. Industriskattesatsen gäller därmed för el som förbrukas i tillverkningsprocessen i företagets industriella verksamhet.

text: Frågan är om den el ett sådant företag förbrukat för fryslagring av infrysta produkter som är färdiga för försäljning ska anses förbrukad i tillverkningsprocessen och därmed omfattas av industriskattesatsen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Energiskatten utgör 0,5 öre per kilowattimme för el som förbrukas i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen (11 kap. 3 § första stycket 1 LSE).

text: Skatteverket har i RSV Sp 1999:1 utfärdat rekommendationer avseende vilken elförbrukning som bör hänföras till tillverkningsprocessen och vilken elförbrukning som inte bör hänföras till tillverkningsprocessen. Följande rekommendation ges avseende lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning:

text: ”Till försäljningsverksamhet bör hänföras lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning. El som förbrukas i och kring byggnad och mark där sådan lagerhållning bedrivs eller i övrigt för försäljningsverksamhet bör således inte anses ha förbrukats i tillverkningsprocessen och omfattas därför inte av nollskattesatsen.”

text: 4 Bedömning

text: Skatteverket har i en rekommendation uttalat att lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning bör hänföras till försäljningsverksamhet.

text: Ett utrymme där frysta produkter som är färdiga för försäljning lagras har specifika krav avseende temperatur m.m. Frågan är om dessa specifika krav medför att den el som förbrukas i lagringsutrymmet ska anses förbrukad i tillverkningsprocessen.

text: Även när det gäller lagring av andra produkter som är färdiga för försäljning kan specifika krav ställas på lagringsutrymmet. Det kan t.ex. gälla krav på luftfuktighet eller temperatur.

text: Skatteverket anser att det är rimligt att samma bedömning görs för el som förbrukas för fryslagring av produkter som är färdiga för försäljning som för el som förbrukas för annan typ av lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning.

text: Skatteverket anser att el som förbrukats för fryslagring av produkter som är färdiga för försäljning inte ska anses förbrukad i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet i den mening som avses i 11 kap. 3 § första stycket 1 LSE. Det saknar betydelse för bedömningen om fryslagringen sker hos det företag som fryst in produkterna eller om fryslagringen sker hos någon annan än den som fryst in produkterna.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 266989-16/111

title: Befrielse från skattetillägg på fastighetsavgift eller fastighetsskatt

text: 1 Sammanfattning

text: Uppgifter i Skatteverkets fastighetsregister omfattas inte av begreppet avstämningsuppgifter såsom de definieras i

text: 49 kap. 10 c § skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: , SFL. Skatteverket ska istället helt befria från skattetillägg på fastighetsavgift eller fastighetsskatt i följande situationer.

text: Den uppgiftsskyldige har lämnat en manuell version av inkomstdeklarationen där underlag för fastighetsavgift eller fastighetsskatt inte har fyllts i eller har fyllts i med fel belopp. Rätta uppgifter framgår av Skatteverkets fastighetsregister och har förifyllts i den inkomstdeklaration som Skatteverket skickat ut.

text: Den uppgiftsskyldige har inte lämnat en inkomstdeklaration. Skatteverket skönsbeskattar underlag för fastighetsavgift eller fastighetsskatt enligt de uppgifter som finns i fastighetsregistret och som har förifyllts i den inkomstdeklaration som Skatteverket skickat ut.

text: 2 Frågeställning

text: 2.1 Bakgrund

text: Det är den som äger eller anses som ägare till en fastighet vid kalenderårets ingång som ska betala fastighetsavgift eller fastighetsskatt. Skatteverket hämtar uppgifter om ägare, typ av fastighet och taxeringsvärde från fastighetsregistret. Underlag för fastighetsavgift eller fastighetsskatt förifylls därefter i den inkomstdeklaration som skickas ut.

text: 2.2 Frågor

text: Är uppgifterna i fastighetsregistret sådana avstämningsuppgifter som avses i

text: , SFL och som innebär att skattetillägg inte får tas ut om en oriktig uppgift i inkomstdeklarationen framgår av registret?

text: Om uppgifterna inte är avstämningsuppgifter enligt

text: 49 kap. 10 c §

text: SFL ska Skatteverket då besluta om hel eller delvis befrielse från skattetillägg på fastighetsavgift eller fastighetsskatt när den uppgiftsskyldige har använt en manuell version av inkomstdeklarationen och fyllt i fel underlag eller inget underlag alls för fastighetsavgift eller fastighetsskatt? den uppgiftsskyldige blir skönsbeskattad på grund av att inkomstdeklaration inte har lämnats?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Avstämningsuppgifter

text: Skatteverket får inte ta ut ett skattetillägg om en oriktig uppgift framgår av avstämningsuppgifter som har varit tillgängliga för Skatteverket inom ett år från beskattningsårets utgång (

text: 49 kap. 10 § 1 skatteförfarandelagen

text: [2011:1244], SFL). Skattetillägg får inte heller tas ut vid skönsbeskattning om beskattningen kan bestämmas enligt avstämningsuppgifter som varit tillgängliga för Skatteverket inom samma tid (

text: 49 kap. 15 §

text: SFL).

text: Vad som avses med avstämningsuppgifter definieras i

text: 49 kap. 10 c §

text: SFL.

text: Bestämmelserna om avstämningsuppgifter är nya och ska tillämpas på deklarationer som ska lämnas efter den 31 december 2015.

text: 3.2 Befrielse från skattetillägg

text: Skatteverket ska besluta om hel eller delvis befrielse från ett skattetillägg om det är oskäligt att ta ut ett skattetillägg med fullt belopp (

text: 51 kap. 1 §

text: SFL).

text: Om en oriktig uppgift framgår av kontrollmaterial som inte omfattas av definitionen av avstämningsuppgifter men ändå kan sägas vara av avstämningskaraktär, kan Skatteverket helt eller delvis befria från skattetillägg eftersom kontrollmaterialet ökat upptäcktsrisken. Motsvarande gäller om kontrollmaterialet visserligen inte är av avstämningskaraktär men ändå minskar risken för ett skatteundandragande (

text: prop. 2014/15:131 s. 223

text: och

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Inget undantag från skattetillägg på grund av uppgifter i fastighetsregistret

text: Skatteverket har i Vägledningen förklarat att fastighetsregistret inte är ett sådant register som omfattas av begreppet avstämningsuppgifter i

text: 49 kap. 10 c § 3

text: SFL. Uppgifterna i fastighetsregistret kan inte heller anses vara avstämningsuppgifter enligt någon annan punkt i

text: 49 kap. 10 c §

text: SFL. Uppgifterna i fastighetsregistret är alltså inget hinder mot att ta ut skattetillägg.

text: Utgångspunkten är därför att Skatteverket ska ta ut ett fullt skattetillägg även om det av fastighetsregistret framgår att den uppgiftsskyldige inte redovisat underlag för fastighetsavgift eller fastighetsskatt eller redovisat ett felaktigt underlag.

text: Motsvarande gäller vid skönsbeskattning på grund av att inkomstdeklaration inte har lämnats när fastighetsavgiften eller fastighetsskatten kan bestämmas utifrån uppgifterna i fastighetsregistret.

text: 4.2 Befrielse från skattetillägg

text: 4.2.1 Oriktig uppgift i en manuell deklarationsblankett

text: Skatteverket anser att hel befrielse från skattetillägg på fastighetsavgift eller fastighetsskatt ska ges om den uppgiftsskyldige har använt en manuell version av inkomstdeklarationen och i den inte redovisat det underlag som finns förifyllt i den inkomstdeklaration som Skatteverket skickat ut. Detsamma gäller om underlaget för fastighetsavgift eller fastighetsskatt har fyllts i med fel belopp.

text: Uppgifterna i fastighetsregistret som även förifylls i inkomstdeklarationen är av avstämningskaraktär och innebär att risken för att en oriktig uppgift inte skulle uppmärksammas är obetydlig.

text: 4.2.2 Skönsbeskattning när en inkomstdeklaration inte har lämnats

text: Skatteverket anser att hel befrielse från skattetillägg på fastighetsavgift eller fastighetsskatt ska ges om den uppgiftsskyldige inte har lämnat en inkomstdeklaration och Skatteverket skönsmässigt beskattar underlag för fastighetsavgift eller fastighetsskatt utifrån de uppgifter i fastighetsregistret som finns förifyllt i den inkomstdeklaration som Skatteverket skickat ut.

text: Uppgifter i fastighetsregistret som även förifylls i inkomstdeklarationen är av avstämningskaraktär och innebär att risken är obetydlig för att fastighetsavgift eller fastighetsskatt inte skulle påföras när den uppgiftsskyldige blir skönsbeskattad på grund av att en inkomstdeklaration inte har lämnats.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 26712-16/111

title: Upphävande av två ställningstaganden om resetjänster

text: Följande två ställningstaganden ska upphävas.

text: ”Mervärdesskatt på resetjänster” daterat 1996-02-28, dnr

text: ”Mervärdesbeskattning av resebyråers förmedlingstjänster” daterat 2001-06-11, dnr

text: Med hänsyn till rättsutvecklingen är innehållet i ovanstående två ställningstaganden till största delen inte längre aktuellt. I de delar något fortfarande är aktuellt framgår detta av Rättslig vägledning. Därmed ska dessa ställningstaganden som sådana upphävas.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 26716-16/111

title: Upphävande av ställningstagandet ”Omsättningsland vid klinisk läkemedelsprövning”

text: Ställningstagandet ” Omsättningsland vid klinisk läkemedelsprövning” daterat 2009-12-07, dnr

text: 131 758723-09/111

text: , ska inte längre tillämpas.

text: Med hänsyn till rättsutvecklingen och ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt” daterat 2015-05-18, dnr

text: 131 283125-15/111

text: är innehållet i ställningstagandet inte längre aktuellt. Ställningstagandet om omsättningsland vid klinisk läkemedelsprövning från 2009 ska därför inte längre tillämpas. De tjänster som behandlas i nämnt ställningstagande tillhandahålls alltid till beskattningsbara personer varför huvudregeln rörande omsättningsland ska tillämpas.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 267192-16/111

title: Bilförmån – nya miljöbilar våren 2016

text: 1 Sammanfattning

text: För miljöbilar, dvs. bilar som drivs med el eller vissa miljöbränslen, finns särskilda regler om nedsättning av förmånsvärdet. För de miljöbilar som tillkommit under våren 2016 anges hur nedsättningen ska göras, dvs. vilka bilmodeller som bör anses som närmast jämförbara bil vid beräkning av förmånsvärde.

text: 2 Frågeställning

text: För miljöbilar görs förmånsberäkningen med utgångspunkt i motsvarande förmånsvärde för närmast jämförbara konventionella bilmodell. I många fall finns inte någon given sådan ”jämförbar bil” och för att få en enhetlig beskattning fastställer Skatteverket dessa i allmänna råd, för tillverkningsår 2016 se SKV A 2015:27 avsnitt 2.3 samt Skatteverkets ställningstagande Bilförmån – rättade förmånsvärden för miljöbilar med tillverkningsår 2016 (2016-04-04 dnr

text: 131 104326-16/111

text: ) . Det har nu uppkommit behov av en komplettering av de allmänna råden för nytillkomna miljöbilar på marknaden under första halvåret 2016.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om en bil är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med elektricitet eller med andra mer miljöanpassade drivmedel än bensin och dieselolja och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast jämförbara bil utan sådan teknik, ska förmånsvärdet sättas ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen, se

text: 61 kap. 8 a § inkomst-skattelagen (1999:1229)

text: Förmånsvärdet ska sedan tas upp till 60 % av förmånsvärdet för den jämförbara bilen, dock nedsättning med högst 16 000 kr för helt år, om bilen är utrustad med teknik för drift med elektricitet som tillförs genom laddning från yttre energikälla eller med annan gas än gasol.

text: Bilar som är utrustade med miljöteknik enligt ovan men som har ett nybilspris som understiger eller är lika med nybilspriset för närmast jämförbara bil utan sådan teknik ger ingen nedsättning av förmånsvärdet.

text: 4 Bedömning

text: Grunderna för hur jämförbar bil fastställs framgår av Skatteverkets Meddelande, SKV M 2015:17 avsnitt 3.3.3 , samt av Skatteverkets ställningstagande Bilförmån – rättade förmånsvärden för miljöbilar med tillverkningsår 2016 (2016-04-04 dnr

text: 131 104326-16/111

text: Nedan anges nytillkomna miljöbilar med tillverkningsår 2016 och de bilmodeller som vid nedsättning bör anses som närmast jämförbara med dessa.

text: I de fall någon lämplig jämförbar bilmodell inte kunnat fastställas utgörs den jämförbara bilen av miljöbilen i fråga, vilket anges med ”samma bilmodell”, i kombination med en beloppsmässig justering av nybilspriset.

text: Rutinen för bilförmånsberäkning på skatteverket.se uppdateras med de nya uppgifterna.

text: 4.1 Elbilar, laddhybridbilar och gasdrivna bilar

text: Miljöbilar Jämförbara bilar

cells: 16BM302 BMW 740e 16BM223 BMW 750i xDrive, med avdrag 305 000 kr = 763 000 kr 16BM303 BMW 740Le xDrive 16BM224 BMW 750Li xDrive, med avdrag 305 000 kr = 838 000 kr 16BM304 BMW 740Le 16BM224 BMW 750Li xDrive, med avdrag 305 000 kr = 838 000 kr 16BM305 BMW i3 BEV 94Ah 16BM009 BMW 118i 5d 16BM306 BMW i3 BEV 16BM009 BMW 118i 5d 16BM307 BMW i3 REX 94Ah 16BM009 BMW 118i 5d 16BM308 BMW i3 REX 16BM009 BMW 118i 5d 16BM309 BMW i8 16BM309 Samma bilmodell, med avdrag 350 000 kr = 1 019 000 kr 16MB346 Mercedes Benz C 350 e Kombi SE Edition 16MB059 Mercedes Benz C 200 Kombi, med tillägg 56 700 kr = 402 600 kr 16MB347 Mercedes Benz C 350 e Sedan SE Edition 16MB086 Mercedes Benz C 250 Sedan 16TE009 Tesla S 75 16TE009 Samma bilmodell, med avdrag 473 700 kr = 392 800 kr 16TE010 Tesla S 75D 16TE010 Samma bilmodell, med avdrag 460 200 kr = 460 300 kr 16TE011 Tesla X 75D 16TE011 Samma bilmodell, med avdrag 353 700 kr = 600 300 kr 16TE012 Tesla X 90D 16TE012 Samma bilmodell, med avdrag 486 400 kr = 630 600 kr 16TE013 Tesla X P90D Signature 16TE013 Samma bilmodell, med avdrag 618 700 kr = 967 900 kr 16TE014 Tesla X P90D 16TE014 Samma bilmodell, med avdrag 618 700 kr = 715 700 kr 16TE015 Tesla X P90DL Signature 16TE015 Samma bilmodell, med avdrag 618 700 kr = 1 076 900 kr 16TE016 Tesla X P90DL 16TE016 Samma bilmodell, med avdrag 618 700 kr = 824 700 kr 16VO644 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine Business Advanced R-Design 16VO629 Volvo V60 D3 Business Advanced R-Design 16VO645 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine Business Advanced Summum 16VO630 Volvo V60 D3 Business Advanced Summum 16VO646 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine Business Advanced 16VO627 Volvo V60 D3 Business Advanced 16VO647 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine Momentum 16VO244 Volvo V60 D3 Momentum 16VO648 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine R-Design 16VO250 Volvo V60 D3 R-Design 16VO649 Volvo V60 D5 AWD Twin Engine Summum 16VO253 Volvo V60 D3 Summum 16VO655 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine Business Advanced R-Design 16VO652 Volvo V60 D5 Business Advanced R-Design 16VO656 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine Business Advanced Summum 16VO653 Volvo V60 D5 Business Advanced Summum 16VO657 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine Business Advanced 16VO650 Volvo V60 D5 Business Advanced 16VO658 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine Momentum 16VO288 Volvo V60 D5 Momentum 16VO659 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine R-Design 16VO294 Volvo V60 D5 R-Design 16VO660 Volvo V60 D6 AWD Twin Engine Summum 16VO297 Volvo V60 D5 Summum 16VO755 Volvo XC90 T8 AWD Excellence 16VO468 Volvo XC90 T8 AWD R-Design, med tillägg 140 000 kr = 910 000 kr

type: rad

type: tabell

text: 4.2 Elhybridbilar, alkoholdrivna bilar och övriga miljöbilar

text: Miljöbilar Jämförbara bilar

cells: 16FO266 Ford Mondeo Vignale HEV 4D 2.0HY 187 FWD 16FO262 Ford Mondeo Vignale 4D 2.0T 240 FWD 16MB343 Mercedes Benz C 300 h Kombi SE Edition 16MB083 Mercedes Benz C 250 d Kombi