text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-09-20 Dnr 2023/026324 Serienummer 2023:11

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004

text: om samordning av de sociala trygghetssystemen

title: Artikel 11.2 i förordning 883/2004

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: För att en person fortsatt ska kunna omfattas av svensk lagstiftning ska, om personen inte är bosatt i Sverige, kontantförmån enligt artikel 11.2 i förordning 883/2004 erhållas i direkt anslutning till att arbetet i Sverige upphör. Om en person flyttar från Sverige till annat medlemsland ska kontantförmånen utbetalas i direkt anslutning till flytten.

text: Föräldrapenning ska grunda sig på arbete samt tas ut sju dagar i veckan med minst en åttondel per dag för att omfattas av artikel 11.2 i förordning 883/2004.

text: Bakgrund och överväganden EU-rättslig reglering och praxis

text: Enligt artikel 11.3.a i förordning 883/2004 ska en person som arbetar som anställd i ett medlemsland omfattas av lagstiftningen i det medlemslandet. Förordningen utvidgar dock begreppet arbete som anställd genom artikel 11.2 i samma förording, i vilken följande anges:

text: ”Vid tillämpningen av denna avdelning skall de personer som med anledning av sitt arbete som anställd eller sin verksamhet som egenföretagare erhåller en kontantförmån anses utöva denna verksamhet. Detta ska inte gälla ersättning i form av pensioner vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevande eller ersättning i form av pension vid olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar och inte heller

text: kontanta sjukvårdsförmåner som är obegränsade i tid.”

text: Artikel 11.2 i förordning 883/2004 innebär att en person som får vissa kontantförmåner ska anses arbeta som anställd eller utöva verksamhet som egenföretagare, trots att han eller hon inte gör det för tillfället. Förmånen likställs på så sätt med arbete som anställd vid tillämpningen av bestämmelserna om tillämplig lagstiftning enligt avdelning II i förordning 883/2004. Det gäller inte för vissa mer långvariga ersättningar som nämns i bestämmelsen. Bestämmelsen ska användas när en person bor i ett annat medlemsland än det han eller hon arbetar i, alternativt flyttar till ett annat medlemsland än det som kontantförmånen erhålls från. Flertalet av bestämmelserna om fastställande av tillämplig lagstiftning hänvisar till en person som arbetar som anställd respektive bedriver verksamhet som egenföretagare och artikel 11.2 i förordningen är därför tillämplig i samtliga dessa situationer.

text: Svenska förmåner

text: När det gäller förmåner som omfattas av

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB) är det de arbetsbaserade förmånerna i

text: 6 kap.

text: SFB som kan anses vara kontantförmåner med anledning av arbete som anställd. Artikel 11.2 i

text: förordning 883/2004 gäller därför endast när en person får följande förmåner enligt SFB.

text: • graviditetspenning • föräldrapenning som grundar sig på arbete • tillfällig föräldrapenning • sjukpenning • rehabiliteringsersättning • närståendepenning • livränta i vissa fall

text: Även följande förmåner som inte omfattas av SFB anses vara kontantförmåner som grundas på arbete:

text: • aktivitetsstöd, om det räknas av från antalet dagar som personen skulle haft rätt till arbetslöshetsersättning • arbetslöshetsersättning

text: Överväganden

text: Varför behövs ett rättsligt ställningstagande?

text: Det finns i dagsläget ingen praxis från EU-domstolen som ger ledning i hur bestämmelsen ska tillämpas. Det behövs därför ett rättsligt ställningstagande om hur artikel 11.2 i förordning 883/2004 förhåller sig till förmåner som anses vara kontantförmåner enligt svensk lagstiftning.

text: När blir det aktuellt att tillämpa artikel 11.2?

text: Syftet med artikel 11.2 i förordning 883/2004 är att en person inte ska omfattas av ett annat medlemslands lagstiftning än arbetslandets lagstiftning när han eller hon gör avbrott från arbetet i samband med t.ex. sjukdom eller föräldraledighet. Det kan gälla situationer när bosättningslandets lagstiftning enligt artikel 11.3.e i förordningen annars skulle ha blivit tillämplig eller att bestämmelserna om arbete i två eller flera länder enligt artikel 13 inte längre skulle vara tillämpliga. Artikel 11.2 innebär att den tillämpliga lagstiftningen ska vara densamma så länge personen får ersättning med anledning av sitt arbete enligt det behöriga medlemslandets lagstiftning. En person kan dock under tiden en kontantförmån utges ändra sitt arbetsmönster och en ny bedömning av tillämplig lagstiftning kan behöva göras utifrån de nya förhållandena.

text: För att det ska bli aktuellt att tillämpa artikel 11.2 i förordning 883/2004 ska det finnas en rätt till förmån enligt nationell lagstiftning och bestämmelsen kan endast tillämpas så länge en förmån utbetalas enligt nationell lagstiftning. För att en person fortsatt ska kunna omfattas av svensk lagstiftning ska kontantförmånen utbetalas i direkt anslutning till att arbetet i Sverige upphör, om personen inte är bosatt här. Om en person flyttar från Sverige under t.ex. föräldraledighet måste kontantförmånen utbetalas i direkt anslutning till flytten. Detta beror på att svensk lagstiftning inte längre är tillämplig när en person slutar arbeta som anställd och inte heller är bosatt i Sverige. Det går därför inte att tillämpa artikel 11.2 i en situation när en person slutar att arbeta i Sverige och är bosatt i eller flyttar till ett annat medlemsland samt inom efterskyddstid eller SGI-skyddad tid ansöker om förmåner (jfr Rättsligt ställningstagande

text: 2023:10 om arbete som anställd enligt förordning 883/2004 och

text: socialförsäkringsbalken

text: Vad gäller för föräldrapenning?

text: Det behövs ett klargörande av hur begreppet ”erhåller en kontantförmån” enligt artikel 11.2 i förordning 883/2004 ska tolkas i förhållande till föräldrapenning. Detta eftersom föräldrapenning kan tas ut på olika nivåer, i olika omfattning och under lång tid.

text: För att föräldrapenning ska anses grunda sig på arbete som anställd eller egenföretagare ska det vara fråga om uttag av dagar på sjukpenningnivå eller grundnivå enligt

text: 6 kap.

text: SFB. Personen måste därför vara försäkrad för arbetsbaserade förmåner. För föräldrapenning finns också bestämmelser om särskild beräkningsgrund i

text: 12 kap.

text: SFB. Även ersättning som betalas ut med stöd av dessa bestämmelser kan anses vara förmån baserad på arbete som anställd.

text: Artikel 11.2 i förordning 883/2004 ger ingen vägledning gällande i vilken omfattning en kontantförmån måste tas ut. Begreppet ”erhåller” tyder dock på att det inte räcker att det finns en möjlighet för personen att få en kontantförmån, utan att förmån faktiskt måste erhållas. Även om en person är fortsatt omfattad av den arbetsbaserade försäkringen och enligt SFB har SGIskydd fram till barnets ettårsdag är detta inte tillräckligt för att omfattas av artikel 11.2. Föräldrapenning är en dagersättning där den lägsta omfattningen som kan betalas ut är en åttondels ersättning. Begreppet ”erhåller en kontantförmån” enligt artikel 11.2 i förordning 883/2004 ska enligt Försäkringskassans uppfattning därför anses innebära att personen måste ta ut föräldrapenning med minst en åttondel per dag, sju dagar per vecka.

text: Efter barnets ettårsdag ska föräldrapenning tas ut med fem hela arbetsdagar för att behålla SGI-skydd. SGI-skyddet påverkar möjligheten att fortsatt beviljas föräldrapenning enligt

text: 6 kap.

text: SFB, dvs. arbetsbaserad föräldrapenning. Att föräldrapenningen är arbetsbaserad är en grundförutsättning för att kunna tillämpa artikel 11.2 i förordning 883/2004, eftersom förmånen ska utges med anledning av arbete som anställd. Därutöver gäller som ovan nämnts att föräldrapenning måste tas ut med minst en åttondel per dag, sju dagar per vecka, för att artikel 11.2 ska vara uppfylld.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: Artikel 11.2 i förordning 883/2004.

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Det rättsliga ställningstagandet förväntas inte påverka frågor om mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet eller barnrätt. Även om föräldrapenning måste tas ut på en viss nivå för att kvarstå i svensk försäkring enligt artikel 11.2, så innebär förordning 883/2004 att en person alltid kommer att omfattas av något medlemslands lagstiftning.

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Emma Holm Föredragande


doctype: stallningstagande

text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-09-22 Dnr FK 2022/021667 Serienummer 2023:12

publisher: Försäkringskassan

status: gällande

title: Beräkning av sjukpenning för föräldralediga som är arbetslösa

org: fk

text: Försäkringskassans ställningstagande

type: rubrik

text: En sjukskriven försäkrad som är föräldraledig och arbetslös ska inte få sin sjukpenning begränsad i enlighet med

text: 28 kap. 11 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB). Detta gäller under förutsättning att den försäkrade annars skulle ha fått föräldrapenning för den period hen blir sjuk.

type: stycke

text: Ställningstagandet gäller endast i fråga om sjukpenning och inte andra förmåner. Ställningstagandet avser inte att normera om den försäkrade ska bedömas som arbetslös eller föräldraledig vid bedömningen om rätten till sjukpenning.

text: Bakgrund och överväganden

text: Enligt

text: 28 kap. 11 §

text: SFB ska hel sjukpenning begränsas till 543 kronor om dagen till den del den försäkrade är arbetslös (arbetslöshetstaket). Arbetslöshetstaket ska gälla för arbetslösa när de blir sjuka och har rätt till sjukpenning. Av förarbetena framgår att alla arbetslösa försäkrade som blir sjukskrivna principiellt bör behandlas på samma sätt samt att det inom sjukförsäkringen, så långt som möjligt, bör gälla enhetliga regler för alla arbetslösa. Inkomstbortfallet vid sjukdom bör motsvara det inkomstbortfall som uppstår genom att arbetslöshetsersättning inte längre betalas ut. På så sätt knyts ersättningen vid sjukdom närmare till det faktiska inkomstbortfallet som den enskilde har i form av att arbetslöshetsersättning inte betalas ut under sjukperioden (

text: prop. 2002/03:100 s. 176

text: f. och

text: bet. 2002/03:FiU21 s. 56

text: f.).

text: Sjukpenning ska såsom huvudregel kalenderdagsberäknas (

text: 28 kap. 4 §

text: SFB). Det betyder att sjukpenning lämnas för alla dagar i veckan oavsett om den försäkrade skulle ha arbetat eller inte (

text: 28 kap. 3 §

text: SFB). Under de första 14 dagarna i en sjukperiod gäller emellertid ett undantag. Sjukpenningen ska under denna tid arbetstidsberäknas vilket innebär att sjukpenning endast kan lämnas för tid när den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat (28 kap 5 § och 28 kap. 3 § SFB). Även från detta undantag finns ett undantag. Sjukpenning ska alltid kalenderdagsberäknas när den försäkrade får sjukpenning för tid då han eller hon annars skulle ha fått graviditetspenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning (

text: 28 kap. 6 § första stycket 2

text: SFB). I förarbetena lyfts fram att situationer som avses är då den försäkrade visserligen inte rent faktiskt skulle ha förvärvsarbetat om han eller hon inte varit sjuk, men uppbär en ersättning som träder i stället för förvärvsinkomst. Detta förhållande har motiverat att sjukpenning ska kunna lämnas vid sjukdom som medför förlust av sådan ersättning (

text: prop. 1986/87:69 s. 38

text: f.).

text: Frågan som uppkommer är om sjukpenningen ska begränsas enligt arbetslöshetstaket när en försäkrad som får föräldrapenning och som i grunden är arbetslös blir sjuk. Det har framkommit att Försäkringskassan inte har en enhetlig tillämpning när det gäller att beräkna sjukpenning för denna grupp försäkrade. Det framgår inte klart av lagen eller dess förarbeten om begreppet arbetslös i

text: 28 kap. 11 §

text: SFB ska tolkas så att en arbetslös försäkrad ska ses som arbetslös vid uttag av föräldrapenning och därmed få sin ersättning begränsad. Det saknas även praxis i fråga om en försäkrad som tar ut föräldrapenning men som är arbetslös i grunden ska begränsas av arbetslöshetstaket. I avsaknad av närmare vägledning i lagtext och förarbeten samt för att få en mer enhetlig tillämpning i handläggningen, finns det därför behov av ett klargörande genom ett rättsligt ställningstagande.

text: Överväganden

text: Den sjukpenninggrundande inkomst (SGI) bestämmer som utgångspunkt hur mycket sjukpenning som betalas ut. För arbetslösa finns dock en begränsande bestämmelse som innebär att ersättning utgår med högst 543 kronor. Bestämmelsen i

text: 28 kap. 11 §

text: SFB avser enligt förarbetena situationer där sjukpenningen direkt ersätter arbetslöshetsersättning. Syftet är att den som är sjuk inte ska få högre ersättning vid sjukdom än vid arbetslöshet (

text: prop. 2002/03:100 s. 176

text: f.) Något sådant samband finns inte mellan arbetslöshetsersättning och föräldrapenning. Den som är föräldraledig mister sin ersättning i form av föräldrapenning när hen inte kan vårda sitt barn på grund av sjukdom och går därmed inte miste om arbetslöshetsersättning. De skäl som görs gällande i förarbetena för att behandla samtliga arbetslösa enhetligt gör sig därmed inte gällande när den som tar ut föräldrapenning och i grunden är arbetslös blir sjuk. Ett sådant synsätt innebär att sjukpenning som utgångspunkt ersätter den förmån som annars skulle ha betalats ut.

text: Med hänsyn till syftet med

text: 28 kap. 11 §

text: SFB bedömer Försäkringskassan att den mest ändamålsenliga tolkning är att försäkrade som är arbetslösa i grunden och annars skulle ha fått föräldrapenning inte ska begränsas av arbetslöshetstaket. Att inte begränsa denna grupp försäkrades sjukpenning enligt arbetslöshetstaket bedöms även vara en förutsägbar och enhetlig tolkning med hänsyn till att Försäkringskassan betraktar den försäkrade som föräldraledig, och inte som arbetslös, vid tillämpningen av andra bestämmelser i SFB (exempelvis när arbetsförmågans nedsättning bedöms enligt 27 kap. 52 § samt att ersättningen ska kalenderdagsberäknas enligt 28 kap. 6 §).

text: Eftersom det inte uttryckligen finns något i SFB eller i förarbetena som talar för att arbetslöshetstaket även ska omfatta arbetslösa som annars skulle ha fått föräldrapenning bör bestämmelsen i en sådan situation tolkas till fördel för den försäkrade. Detta leder till att en försäkrad som tar ut föräldrapenning och är arbetslös i grunden ska få sin sjukpenning beräknad utan begränsning till arbetslöshetstaket.

text: Ställningstagandet innebär att en förälder som har skyddat sin sjukpenninggrundade inkomst och som i grunden är arbetslös kan få högre sjukpenning än 543 kronor per dag. Detta kan därför påverka barnfamiljers ekonomi positivt. Eftersom skillnanden i andel arbetslösa mellan män och

text: kvinnor inte är nämnvärd bedöms inte detta ställningstagande påverka ett jämställt föräldrapenninguttag (SCB 2023).

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 28 kap.

text: 11 §

text: SFB

text: Prop. 2002/03:100

text: Bet. 2002/03:FiU21

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Såma Kader Föredragande

type: stallningstagande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-10-13 Dnr 2023/025104 Serienummer 2023:13

text: Varför behövs ett rättsligt ställningstagande?

text: Rättslig reglering och förarbetsuttalanden

text: Prop. 2005/06:159 s. 18

text: . Dom meddelades den 16 december 2013

text: Försäkringskassans slutsats

text: Misstanken om allvarlig sjukdom ska motiveras i läkarutlåtande

text: kap. 30–31 §§ SFB

text: kap.

text: 18 §

text: SFB

text: Beslutsdatum Vår beteckning

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Julia Fallenius Föredragande

title: Tillfällig föräldrapenning obegränsat antal dagar vid misstanke om allvarlig sjukdom

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Föräldrar kan beviljas tillfällig föräldrapenning för allvarligt sjukt barn i ett obegränsat antal dagar under tiden det utreds om barnet har en allvarlig sjukdom.

text: Bakgrund

text: Det framgår inte av vare sig lagtext, förarbetsuttalanden eller vägledande avgöranden om en förälder kan ha rätt till tillfällig föräldrapenning i ett obegränsat antal dagar under tiden ett barn utreds för allvarlig sjukdom.

text: Föräldrar till ett allvarligt sjukt barn som inte har fyllt 18 år har rätt till ett obegränsat antal dagar med tillfällig föräldrapenning när de behöver avstå från förvärvsarbete för vård av barnet (13 kap. 30 och 31 §§ SFB).

text: Av förarbetena framgår att regeringen ansåg att tillfällig föräldrapenning borde kunna beviljas under ett obegränsat antal dagar när ett allvarligt sjukt barn genomgår behandling mot sitt sjukdomstillstånd och det utan behandlingen finns en fara för barnets liv. Kravet på att det ska finnas ett påtagligt hot mot barnets liv som förutsättning för att tillfällig föräldrapenning ska kunna beviljas utan begränsning i tiden utesluter inte att tillfällig föräldrapenning kan ges även för tid när det inte längre finns ett direkt hot mot barnets liv. Det krävs alltså inte att hotet ska innebära en i tiden omedelbar fara för barnets liv. En grundläggande förutsättning för rätt till tillfällig föräldrapenning är att föräldern har haft ett verkligt behov av att avstå från arbete för att vårda barnet. För ett barn som genomgår behandling kan behandlingsintensiteten naturligtvis se olika ut beroende på barnets sjukdomstillstånd. Det är därför viktigt att det i förekommande fall utreds om barnet på grund av den behandling som det genomgår inte kan vistas i sin förskola, skola, fritids eller i annan verksamhet som kommunen ska erbjuda.

text: I

text: HFD 2013 ref. 76

text: har Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) prövat om en förälder hade rätt till tillfällig föräldrapenning för tiden när det inte längre fanns ett direkt hot mot barnets liv. Ärendet gällde ett barn som hade opererats för en tumör i lillhjärnan. Föräldern hade tidigare beviljats tillfällig

text: föräldrapenning för allvarligt sjukt barn och ansökte nu om ersättning för perioden efter operationen.

text: HFD uttalade att det är flera olika förhållanden som ska vägas samman för att avgöra om villkoren för tillfällig föräldrapenning är uppfyllda när ett barn genomgår behandling för en allvarlig sjukdom, även när det inte längre finns ett direkt hot mot barnets liv. För det första bör man ta hänsyn till grundsjukdomen, det aktuella sjukdomstillståndet och dess samband med sjukdomens akuta skede. Man bör också ta hänsyn till hur krävande vården är för barnet och vilket stöd som det behöver av sina föräldrar under behandlingsperioden. Slutligen bör barnets ålder liksom behandlingens innehåll och intensitet vägas in i bedömningen.

text: HFD konstaterade att barnet hade opererats och behandlats med strålning och cellgifter. Sjukdomen och dess behandling hade medfört flera allvarliga komplikationer och biverkningar. I ett läkarutlåtande bedömdes barnet vara färdigbehandlat, men till följd av kvarvarande sjukdomstillstånd behövde barnet intensiv träning. Dessutom skulle den avslutade behandlingen följas upp genom regelbundna kontroller. Läkaren bedömde att en förälder behövde delta i omvårdnaden av barnet på heltid. Vid ansökan var barnet sex år och hade en krävande behandling bakom sig. Även om behandlingen skulle få ett annat innehåll under den period som ansökan gällde var den inriktad på de allvarliga komplikationer som direkt hade orsakats av det akuta sjukdomstillståndet och den tidigare behandlingen. Enligt HFD fick barnet under hela det sammanhängande sjukdomsförloppet anses ha varit allvarligt sjukt i den mening som avses i bestämmelserna om tillfällig föräldrapenning.

text: Överväganden

text: Av förarbetena kan utläsas att det finns två situationer när tillfällig föräldrapenning bör kunna beviljas under ett obegränsat antal dagar:

text: 1. När barnets sjukdom i sig är så allvarlig och hälsotillståndet är så nedsatt att det finns ett påtagligt hot mot barnets liv. Hotet behöver dock inte vara på kort sikt. 2. När barnet genomgår behandling mot sin sjukdom och det utan behandlingen skulle finnas en fara för barnets liv.

text: Utöver dessa situationer har HFD i domen ovan utvidgat tillämpningsområdet för

text: 13 kap. 30 §

text: SFB så att tillämpningen under vissa förutsättningar även innefattar eftervården när behandlingen av barnets grundsjukdom är avslutad.

text: I domen har HFD bedömt att ett barn som inte längre lider av den allvarliga sjukdomen under eftervården fortfarande kan bedömas vara allvarligt sjukt. Försäkringskassan anser att detta även ger stöd för att ett barn som utreds för en allvarlig sjukdom ska kunna bedömas vara allvarligt sjukt enligt

text: definitionen i

text: 13 kap. 30 §

text: SFB. I detta sammanhang anser Försäkringskassan att föräldrar till barn som misstänks lida av en sjukdom som är förenad med ett påtagligt hot mot barnets liv i många avseenden har samma svåra livssituation som de vars barn har konstaterats lida av en sådan sjukdom.

text: För att ett barn som misstänks vara allvarligt sjukt ska bedömas vara det i lagens mening krävs att misstanken kan motiveras medicinskt. Därför måste misstanken om barnets sjukdomstillstånd i normalfallet styrkas med ett läkarutlåtande (se

text: 110 kap. 18 §

text: SFB).

text: Hur stark misstanken måste vara för att ett barn ska bedömas vara allvarligt sjukt går inte att fastställa. Om en läkare medicinskt kan förklara sin misstanke och det inte kan ses som uteslutet att barnet lider av sådan sjukdom bör misstankegraden bedömas vara tillräcklig. Det är inte alltid som läkaren klart uttrycker vilken sjukdom hen misstänker att barnet har. Så länge de utredningsåtgärder som vidtas tar sikte på en viss allvarlig sjukdom eller en viss typ av allvarliga sjukdomar och utredningen sker på indikation om sådan sjukdom bör det anses tillräckligt för att barnet ska kunna bedömas vara allvarligt sjukt.

text: I vissa fall kan det av den medicinska utredningen framgå att den sjukdom som barnet misstänks lida av är förenad med ett påtagligt hot mot barnets liv även om sjukdomen i normalfallet typiskt sett inte är det. En sådan sjukdom kan i det enskilda fallet medföra att ett barn bedöms vara allvarligt sjukt.

text: Om utredningen i stället har mer generell inriktning där syftet snarast är att utesluta allvarlig sjukdom kan inte barnet bedömas vara allvarligt sjukt.

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Detta rättsliga ställningstagande är till för att öka möjligheten för allvarligt sjuka barn att ha sina föräldrar hos sig. Därför bör detta ställningstagande påverka dessa barn och barnens föräldrar på ett positivt sätt.

text: Aktuella bestämmelser

text: 2023-10-13 Dnr 2023/025104


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-11-20 Dnr FK 2023/030095 Serienummer 2023:14

text: Prop. 2001/02:81 s. 65

text: . Lagen (

text: ) om ändring i lagen (

text: ) om arbetsskadeförsäkring.

text: Prop. 2008/09:200 s. 126

text: och

text: . Se bl.a.

text: prop. 1975/76:197 s. 106

text: och

text: prop. 2001/02:81 s. 64

text: f. Försäkringskassan meddelar närmare föreskrifter om det särskilda talet, även kallat särskilt indexeringstal. För tid till och med år 2023 finns regleringen i

text: Riksförsäkringsverkets föreskrifter (

text: RFFS 2003:24

text: ) om särskilt indexeringstal för livränta. För tid därefter finns regleringen i Försäkringskassans föreskrifter om beräkning av särskilt indexeringstal för livränta (

text: FKFS 2023:5

text: Prop. 2001/02:81 s. 67

text: . Ibid. s. 106. Ibid. s. 65.

text: Ibid s. 66.

title: Indexering av livränta

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringskassan ska vid tillämpningen av

text: 41 kap. 21 § socialförsäkringsbalken

text: , förkortad SFB, utgå från följande.

text: Begreppet ”en fastställd livränta” avser en livränta för år räknat (årsbeloppet) som beslutas i samband med en prövning eller en omprövning av rätten till livränta.

text: Den årliga omräkningen görs i två på varandra följande steg. I det första steget räknas den fastställda livräntan om för varje år som har passerat sedan den beslutades, med det särskilda tal som gällde för respektive år. I det andra steget, det vill säga först efter att det första steget har genomförts för varje år som har passerat sedan den fastställda livräntan beslutades, tillämpas indexeringstaket om förutsättningarna för att tillämpa det är uppfyllda.

text: Bakgrund och överväganden Vad är en indexering och hur görs den?

text: Indexering innebär att en ersättning räknas om efter ett mått som baseras på en genomsnittlig förändring. Detta är ett sätt att anpassa ersättningen till den ekonomiska utvecklingen över tid. För livränta, som ska ersätta inkomstbortfall vid arbetsskada, görs indexeringen genom en årlig omräkning. Syftet är att säkerställa att den försäkrade även ersätts för den förväntade framtida inkomstutvecklingen som den försäkrade troligen skulle ha fått ta del av om denna inte blev skadad.

text: Indexeringen av livräntan baseras på en beräkningsmodell som infördes år 2003 och reglerades då i

text: 6 kap. 2 § lagen (1976:380)

text: om arbetsskadeförsäkring. Bestämmelsen fördes sedan över till

text: 41 kap. 21 §

text: SFB med några mindre redaktionella ändringar. Tidigare följde indexeringen den allmänna prisutvecklingen genom att vara knuten till prisbasbeloppet.

text: Indexeringen av livräntan görs genom ett särskilt omräkningsförfarande som regleras i

text: 41 kap. 21 §

text: SFB. Detta innebär att en fastställd livränta ska räknas om varje år med ledning av ett särskilt tal som är avsett att motsvara halva reallöneförändringen och hela prisförändringen.

text: Det finns en spärregel i form av ett indexeringstak. Indexeringstaket innebär att beloppet som livräntan får räknas om till inte får bli högre än samma andel av 7,5 gånger det för året fastställda prisbasbeloppet som den andel av livränteunderlaget som motsvarar den nedsatta förvärvsförmågan.

text: Vad är en fastställd livränta?

text: För indexeringen har begreppet ”en fastställd livränta” en central betydelse. Det framgår dock inte av ordalydelsen av

text: 41 kap. 21 §

text: SFB vad som menas med begreppet, men förarbetena är tydliga med att det är den beviljade livräntan som indexeras. ”En fastställd livränta” är därmed detsamma som ”en livränta för år räknat (årsbeloppet) som beslutas i samband med en prövning eller en omprövning av rätten till livränta”. Att den fastställda livräntan räknas om innebär alltså inte att det fastställs en ny livränta.

text: Hur går den årliga omräkningen till?

text: Den fastställda livräntan ska räknas om för varje år enligt

text: 41 kap. 21 §

text: SFB. Detta innebär i praktiken att det varje år ska göras en helt ny omräkning.

text: Utifrån hur bestämmelsen är uppbyggd ska den årliga omräkningen göras i två på varandra följande steg. I det första steget räknas den fastställda livräntan om för varje år som har passerat sedan den beslutades, med det särskilda tal som gällde för respektive år. I det andra steget, det vill säga först efter att det första steget har genomförts för varje år som har passerat sedan den fastställda livräntan beslutades, tillämpas indexeringstaket om förutsättningarna för att tillämpa det är uppfyllda.

text: Lagstiftaren har uttalat i förarbetena att livräntan fortsättningsvis kommer att prisindexeras, snarare än inkomstindexeras, så fort den uppgår till den beloppsgräns som följer av indexeringstaket. Detta skulle kunna tolkas som om att den årliga omräkningen ska göras på ett annat sätt från och med tidpunkten då indexeringstaket blir tillämpligt. En sådan tolkning är inte förenlig med bestämmelsens ordalydelse, i synnerhet utifrån att det i bestämmelsen redogörs för att omräkningen ska göras på sammasätt varje år. Ytterligare ett argument för en sådan tolkning är faktumet att arbetsskadeförsäkringen som utgångspunkt ska ersätta den förväntade framtida inkomstutvecklingen som den försäkrade skulle ha kommit att få ta del av i en tillväxtekonomi. Detta är anledningen till att det har bedömts som otillräckligt att indexeringen av livräntan enbart ska följa prisutvecklingen utan att den även behöver följa den allmänna inkomstutvecklingen.

text: Det framstår snarare som att uttalandet i förarbetena om fortsatt prisindexering baseras på antagandet om att inkomstindexering leder till ett högre beloppsmässigt resultat än prisindexering. Lagstiftaren har därtill identifierat att det

text: finns situationer där det kan bli tvärtom , det vill säga då prisindexering leder till ett högre beloppsmässigt resultat än inkomstindexering. Sammantaget innebär alltså regleringen att en livränta aldrig ska räknas om med något annat tal än det särskilda talet. Först när sådan omräkning har skett kan det aktuella prisbasbeloppet beaktas, genom regeln om indexeringstaket.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 41 kap. 21 §

text: SFB

text: Prop. 1975/76:197

text: Prop. 2001/02:81

text: Prop. 2008/09:200

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Magdalena Albin, föredragande Malin Persson


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-11-28 Dnr 2023/031022 Serienummer 2023:15

title: Merkostnader efter att åldersvillkoret för merkostnadsersättning har uppnåtts

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: 50 kap. 4 § första stycket socialförsäkringsbalken

text: ska merkostnader endast beaktas om motsvarande merutgifter uppkom innan åldersvillkoret uppnåddes.

text: Bakgrund

text: Förmånen merkostnadsersättning infördes i januari 2019 och ersatte då delar av förmånerna handikappersättning och vårdbidrag. Merkostnadsersättning har vissa likheter med de tidigare förmånerna, främst med handikappersättning. Det finns dock även avgörande skillnader.

text: Rätt till merkostnadsersättning har en försäkrad person för merkostnader, i sådan omfattning som anges i 12 §, till följd av att han eller hon före 66 års ålder har fått sin funktionsförmåga nedsatt, om det kan antas att nedsättningen kommer att bestå under minst ett år (

text: [SFB]).

text: En fråga som uppkommer när en person har uppnått den ålder som anges i

text: 50 kap. 4 § första stycket

text: SFB är vilka merkostnader som kan beaktas för tid därefter.

text: Av lagtexten framgår det inte uttryckligen när en merkostnad ska ha uppkommit utan endast när funktionsnedsättningen ska ha uppkommit. Av förarbeten och praxis framgår dock att merkostnadsersättning inte ska höjas på grund av förhållanden som inträffar efter att åldervillkoret har uppnåtts (

text: prop. 1974:129

text: prop. 2017/18:190 s. 112

text: och

text: RÅ 2005 ref. 38

text: Den praxis som finns om åldersvillkoret för handikappersättning ska tillämpas även avseende merkostnadsersättning (

text: prop. 2017/18:190 s. 13

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har i

text: RÅ 2005 ref. 38

text: uttalat att merutgifter kan ersättas inom ramen för reglerna om handikappersättning endast om behovet av stöd har uppkommit innan den försäkrade har fyllt 65 år (det åldersvillkor som gällde vid tidpunkten). HFD ansåg inte kravet uppfyllt i målet eftersom den aktuella apparaten blivit tillgänglig först efter den tidpunkt då den försäkrade fyllt 65 år. HFD uttalade vidare att det ligger i linje med lagtexten att inte höja en tidigare beviljad ersättning om det sammanlagda behovet av stöd ökar efter det att den försäkrade fyllt 65 år.

text: Kammarrätten i Göteborg har i dom den 27 maj 2014 i mål nr 4368-13 prövat ett mål om handikappersättning. I målet hade god man förordnats innan den försäkrade fyllde 65 år, men det var först efter denna tidpunkt som hen

text: behövde betala för arvodet. Kammarrätten ansåg att merkostnaden för god man formellt hade uppkommit innan den försäkrade fyllde 65 år.

text: Försäkringskassan gjorde tolkningen att det är möjligt att bevilja en försäkrad, som har fyllt 65 år, handikappersättning eller höja nivån på tidigare beviljad ersättning, under förutsättning att behoven har funnits och tillgodosetts på samma sätt före 65-årsdagen, men utan kostnad för den försäkrade.

text: Som ett led i en förändring av vilka styrande dokument som Försäkringskassan använder ser myndigheten över styrande dokument kopplade till domstolsavgöranden. Det finns med anledning av det arbetet ett behov av att ersätta det tidigare styrande dokumentet med ett nytt, i form av ett rättsligt ställningstagande. Frågan är därför om tolkningen behöver ändras.

text: Överväganden

text: HFD:s uttalanden i

text: RÅ 2005 ref. 38

text: är centrala för tolkningen av lagtext och förarbeten. I domskälen anger HFD, i enlighet med då gällande bestämmelser, att merutgifter kan ersättas inom ramen för reglerna om handikappersättning endast om behovet av stöd har uppkommit innan den försäkrade har fyllt 65 år. Försäkringskassan har med utgångspunkt i domen från Kammarrätten i Göteborg tolkat "behov av stöd" som det behov som merkostnaden avser, till exempel god man eller ett hjälpmedel.

text: Försäkringskassan anser att

text: RÅ 2005 ref. 38

text: bör tolkas i ljuset av den tidigare praxis från Försäkringsöverdomstolen som uttryckligen nämns i HFD:s domskäl. I Försäkringsöverdomstolens dom den 27 april 1993 i mål nr 663/91:12 hade den försäkrades avgift för hemtjänst ökat, enligt uppgift till följd av att avgiften blev inkomstprövad. Ökningen inträffade efter att den försäkrade fyllt 65 år. Försäkringsrätten ansåg att handikappersättningen inte skulle höjas till följd av att merutgifterna ökat. Försäkringsrätten tolkade då gällande bestämmelser så att hjälpbehov och merutgifter som uppkommit efter det att den försäkrade fyllt 65 år inte ska beaktas vid bedömningen av rätt till handikappersättning. Försäkringsöverdomstolen ändrade inte försäkringsrättens avgörande.

text: Både lagtext och praxis får alltså uppfattas fokusera på merkostnader, tidigare merutgifter, vilket är det som avgör rätten till merkostnadsersättning. När HFD i sina domskäl talar om "behovet av stöd" bör det därför avse merutgifterna. Det bör få som följd att det måste ha uppkommit en merutgift redan innan den försäkrade uppnår den ålder som anges i

text: 50 kap. 4 § första stycket

text: SFB.

text: Med detta synsätt är domen från Kammarrätten i Göteborg inte förenlig med praxis. Omständigheterna i domen bör i stället anses ha stora likheter med de i Försäkringsöverdomstolens dom. Eftersom den försäkrade inte betalade något arvode för det arbete som den gode mannen utförde innan den försäkrade fyllde 65 år bör det inte heller anses ha uppkommit någon merkostnad eller merutgift innan dess.

text: Försäkringskassan anser mot denna bakgrund att tolkningen av lagtext och praxis måste ändras. Efter att den försäkrade uppnått åldersvillkoret i

text: 50 kap. 4 §

text: SFB bör merkostnader bara beaktas om motsvarande merutgifter uppkommit innan åldervillkoret uppnåddes. Med den tolkningen uppnås syftet med bestämmelsen, nämligen att förhållanden som inträffar efter att den

text: enskilde uppnått åldersvillkoret inte ska ligga till grund för ersättning (jfr

text: prop. 1974:129 s. 79

text: och

text: prop. 2017/18:190 s. 112

text: och

text: RÅ 2005 ref. 38

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 50 kap. 4 § socialförsäkringsbalken

text: RÅ 2005 ref. 38

text: Försäkringsöverdomstolens dom den 27 april 1993 i mål nr 663/91:12 Kammarrätten i Göteborgs dom den 27 maj 2014 i mål nr 4368-13 Proposition 2017/18:190 Reformerade stöd till personer med funktionsnedsättning Proposition 1974:129 med förslag om förbättrade förslag om folkpensionsförmåner och en lagstadgad sänkning av den allmänna pensionsåldern FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Detta ställningstagande bedöms vara förenligt med krav inom mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt. Rätten till ersättning kommer inte att begränsas av förändringar i den försäkrades livssituation i lika stor utsträckning som tidigare. Detta bedöms stämma bättre överens med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning.

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Ylva Öster Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-12-01 Dnr FK 2022/018205 Serienummer 2023:16

text: Ett undantag gäller när aktivitetsstöd utges till deltagare i det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- och utvecklingsgarantin och deltagaren inte är eller skulle ha varit berättigad till arbetslöshetsersättning. I dessa fall ska s.k. avstängningsdagar inte återställas (2 kap. 8 § förordningen [2017:819] om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser, FEA). Ordet eftergift förekommer inte i FEA. Där anges istället att myndigheten helt eller delvis får avstå från krav på återbetalning när det föreligger särskilda skäl (8 kap. 5 § FEA). Med begreppet eftergift avses i detta rättsliga ställningstagande även att Försäkringskassan helt eller delvis avstår från krav på återbetalning enligt FEA.

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: . Att återställa dagar i en dagersättningsförmån där ersättningsdagarna är begränsade till antalet är enligt

text: HFD 2022 ref. 34

text: en åtgärd som kräver stöd i rättsordningen.

text: Här bortses från beslut som innebär att den försäkrade inte är återbetalningsskyldig på den grunden att Försäkringskassan inte kan visa att den försäkrade har orsakat felutbetalningen eller varit i ond tro om den.

text: Referatmeningen lyder: ”Försäkringskassans beslut att återställa felaktigt uttagna föräldrapenningdagar utan att samtidigt kräva återbetalning saknar lagligt stöd”.

title: Återställande av ersättningsdagar vid felaktig utbetalning av dagersättning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Följande ska gälla när Försäkringskassan felaktigt har betalat ut en dagersättning, där antalet ersättningsdagar på något sätt är begränsat och det saknas bestämmelser om återställande av ersättningsdagar för förmånen:

text: a) Om Försäkringskassan beslutar att den felaktigt utbetalda ersättningen ska återbetalas i sin helhet ska de ersättningsdagar som omfattas av beslutet återställas och historiken i Försäkringskassans register rättas.

text: Om Försäkringskassan istället beslutar om delvis eftergift så att den felaktigt utbetalda ersättningen endast ska återbetalas till viss del, ska det belopp som finns kvar att återbetala efter eftergiften räknas om till ersättningsdagar som ska återställas. Dagarna ska återställas mot bakgrund av hela återkravsperioden, det vill säga så som återkravet såg ut innan eftergift beviljades. Det gäller oavsett förmån. Återställandet ska göras i omvänd tidsordning så att den sista ersättningsdagen i återkravsperioden återställs först. Sedan återställs övriga ersättningsdagar i återkravsperioden dag för dag bakåt i tiden.

text: Endast hela ersättningsdagar ska återställas. Om reglerna för förmånen tillåter uttag av del av dag ska endast sådana hela delar av en ersättningsdag som är möjliga att ta ut återställas.

text: Överskjutande belopp som inte motsvarar en hel ersättningsdag, eller hel uttagbar del av en ersättningsdag, ska inte ligga till grund för något återställande.

text: Återställande av ersättningsdagar och rättning av historiken i Försäkringskassans register ska ske även om Försäkringskassans beslut om återbetalning inte har vunnit laga kraft.

text: b) Om Försäkringskassan beslutar att den felaktigt utbetalda ersättningen inte ska återbetalas till någon del ska några ersättningsdagar inte återställas. Inte heller ska historiken i Försäkringskassans register rättas. Detsamma ska gälla om Försäkringskassan överhuvudtaget inte fattar något beslut i fråga om återbetalning.

text: Bakgrund och överväganden

text: En myndighet får endast vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen. Det enda stöd som finns för att återställa felaktigt utbetalda ersättningsdagar i en dagersättning är avgörandet

text: HFD 2022 ref. 34

text: . Avgörandet ger ledning när föräldrapenning har betalats ut felaktigt, men ger samtidigt upphov till följdfrågor. Vad gäller för andra dagersättningar där antalet ersättningsdagar på något sätt är begränsat? Vad gäller om kravet på återbetalning har eftergetts?

text: Syftet med detta rättsliga ställningstagande är att klargöra i vilken utsträckning det finns stöd för återställande av felaktigt utbetalda ersättningsdagar i dagersättningar där antalet ersättningsdagar på något sätt är begränsat.

text: Ställningstagandet omfattar endast fall då ersättning har betalats ut felaktigt eftersom rätt till ersättning saknats. Det omfattar därför inte fall då rätt till ersättning har funnits men ersättning betalats ut med för högt belopp.

text: Återställande av dagar med föräldrapenning

text: Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) har i rättsfallet

text: HFD 2022 ref. 34

text: tagit ställning till när Försäkringskassan kan återställa felaktigt utbetalda dagar med föräldrapenning så att de felaktigt ersatta dagarna inte räknas av från förälderns totala antal föräldrapenningdagar.

text: Av HFD:s avgörande framgår att om Försäkringskassan med stöd av

text: 108 kap. 2 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) beslutar om återbetalning av felaktigt utbetald föräldrapenning kan den försäkrade inte, i den mening som avses i

text: 12 kap. 12 §

text: SFB, anses ha tagit ut föräldrapenning under de dagar som kravet på återbetalning avser. Därför ska de dagarna återställas och Försäkringskassans register för uttagna dagar med föräldrapenning korrigeras. Däremot saknas stöd i rättsordningen för att återställa felaktigt utbetalda dagar med föräldrapenning som det inte har fattats något beslut om återbetalning för.

text: Av

text: HFD 2022 ref. 34

text: följer alltså att felaktigt utbetalda ersättningsdagar med föräldrapenning bara kan återställas om Försäkringskassan har fattat ett beslut om återbetalning av dessa dagar med stöd av

text: 108 kap. 2 §

text: SFB. Då ska även uppgifterna i Försäkringskassans register över uttagna ersättningsdagar rättas.

text: Återställande av dagar i andra förmåner

text: Frågan om återställande av felaktigt utbetalda ersättningsdagar har betydelse för dagersättningar där antalet ersättningsdagar på något sätt är begränsat.

text: Av

text: HFD 2022 ref. 34

text: framgår att det bara går att återställa felaktigt utbetalda ersättningsdagar när det har fattats ett beslut om återbetalning som avser dessa dagar. Detta bör tolkas som ett principuttalande som är tillämpligt när bestämmelser om återställande av ersättningsdagar saknas för en dagersättning. Även om HFD:s uttalande gäller föräldrapenning bör Försäkringskassan därför kunna behandla andra dagersättningar på samma sätt.

text: Det innebär att de förutsättningar för att återställa felaktigt utbetalda ersättningsdagar som framgår av HFD:s avgörande även gäller andra dagersättningar där antalet ersättningsdagar på något sätt är begränsat: förutom föräldrapenning exempelvis tillfällig föräldrapenning, sjukpenning, rehabiliteringspenning, närståendepenning, smittbärarpenning och aktivitetsstöd. För dessa förmåner ska även förutsättningarna för rättelse i Försäkringskassans register över uttagna ersättningsdagar följa det som framgår av HFD:s avgörande.

text: Återställande av dagar när eftergift har beviljats

text: En relevant fråga är om ersättningsdagar kan återställas även när Försäkringskassan under återkravsutredningen funnit att den försäkrade är återbetalningsskyldig, men eftergett kravet på återbetalning i beslutet.

text: Av

text: HFD 2022 ref. 34

text: framgår att när Försäkringskassan beslutar om återbetalning av föräldrapenning kan den försäkrade inte anses ha tagit ut föräldrapenning under de dagar som kravet på återbetalning avser. I en sådan situation ska de dagar som Försäkringskassan har beslutat om återbetalning för alltså inte räknas av från det totala antalet föräldrapenningdagar som den försäkrade har rätt till och dagarna ska därför återställas.

text: Vad HFD uttalar bör tolkas som att en dag som ersättning betalats ut felaktigt för är uttagen i SFB:s mening så länge den inte omfattas av återbetalningsskyldighet för den försäkrade. Däremot är en dag som det felaktigt betalats ut ersättning för inte uttagen i SFB:s mening om den omfattas av återbetalningsskyldighet för den försäkrade. Denna tolkning talar alltså för att det endast är ersättningsdagar som motsvaras av en faktisk återbetalningsskyldighet för den försäkrade som kan återställas.

text: Utifrån hur reglerna i SFB är formulerade är det inte helt klart vad HFD avser med att Försäkringskassan beslutar om återbetalning. Klart är emellertid att HFD i domen avser att Försäkringskassan fattar ett beslut. Försäkringskassans beslut om återbetalning enligt

text: 108 kap. 2 §

text: SFB innefattar alltid en prövning av om eftergift med stöd av

text: 108 kap. 11 §

text: SFB ska medges. Detta talar för att det

text: är beslut om återbetalningsskyldighet efter eftergiftsbedömning som HFD avser i domen, det vill säga den faktiska återbetalningsskyldigheten. Den slutsatsen stöds även av referatmeningen. Domen bör därför tolkas som att man bara kan återställa dagar som den försäkrade har en faktisk skyldighet att återbetala ersättningen för. Det innebär i sin tur att det bara är dagar som den försäkrade är skyldig att återbetala ersättningen för som ska rättas i Försäkringskassans register.

text: För att det ska vara möjligt för Försäkringskassan att återställa felaktigt utbetalda ersättningsdagar krävs alltså att dagarna motsvaras av en faktisk återbetalningsskyldighet enligt Försäkringskassans beslut.

text: Om Försäkringskassan bedömer att den försäkrade är återbetalningsskyldig, men i beslutet efterger kravet på återbetalning i sin helhet ska alltså inga ersättningsdagar återställas.

text: Om kravet på återbetalning istället efterges endast delvis måste det belopp som finns kvar att återbetala efter eftergiften räknas om till ersättningsdagar enligt en särskild metod.

text: Metod för att återställa ersättningsdagar vid delvis eftergift

text: Om kravet på återbetalning efterges endast delvis i Försäkringskassans beslut om återbetalning kommer det inte gå att identifiera vilka ersättningsdagar som ska återställas, alltså vilka som motsvaras av det belopp som efter eftergiften finns kvar att återbetala. Därför behövs en metod för hur ersättningsdagar ska återställas när delvis eftergift beviljas.

text: Metoden bör vara generell och gälla för alla förmåner som berörs av det här rättsliga ställningstagandet. Flera av dessa förmåner har bestämmelser som säger att dagar på en viss ersättningsnivå måste förbrukas innan dagar på nästa ersättningsnivå får tas i anspråk och därför bör metoden stämma överens med dessa bestämmelser.

text: Metoden bör även omfatta hur dagar ska återställas om det belopp som efter eftergift finns kvar att återbetala inte motsvarar ett exakt antal ersättningsdagar. I de förmåner som anger att endast hela dagar förbrukas vid utbetalning ska endast hela dagar återställas. Samma princip ska gälla om förmånsreglerna anger att vissa delar av en ersättningsdag kan tas ut vid utbetalning – då ska endast hela sådana delar av en ersättningsdag återställas.

text: Om det belopp som efter eftergift finns kvar att återbetala inte räcker till ett exakt antal hela ersättningsdagar eller hela uttagbara delar av en ersättningsdag, ska det överskjutande beloppet inte leda till något återställande. Exempelvis, om det följer av förmånsreglerna att endast hela ersättningsdagar kan tas ut och det belopp som efter eftergift finns kvar att återbetala motsvarar 8,5 ersättningsdagar ska endast 8 ersättningsdagar återställas. Samma sak ska gälla om förmånsreglerna tillåter att en viss del av

text: en ersättningsdag tas ut. Om det i ett sådant fall finns ett överskjutande belopp måste det avrundas nedåt till närmast uttagbara del av ersättningsdag.

text: Återställandet av ersättningsdagar ska göras utifrån hela återkravsperioden, det vill säga omfatta de dagar som återkravet gällde innan eftergift beviljades.

text: Mot bakgrund av att det för vissa förmåner finns bestämmelser som säger att dagar på en viss ersättningsnivå måste förbrukas innan dagar på nästa ersättningsnivå får tas i anspråk är det lämpligt att återställa dagarna i omvänd tidsordning, så att den sista dagen i återkravsperioden återställs först och övriga dagar i återkravsperioden sedan återställs dag för dag bakåt i tiden.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 12 kap. 12 §, 108 kap. 2 §, 108 kap. 11 § SFB

text: 5 §

text: förvaltningslagen

text: 2 kap. 8 §

text: 8 kap. 5 §

text: FEA

text: HFD 2022 ref. 34

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Anders Wiklund Föredragande


text: Under en ramtid som omfattar de 450 närmast föregående dagarna lämnas sjukpenning med 80 procent av den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst (SGI). Ersättning utgår under högst 364 dagar och kallas för sjukpenning på normalnivå (27 kap. 19 och 21 §§ SFB). Därefter kan sjukpenning lämnas med 75 procent av sjukpenninggrundande inkomst (SGI) under obegränsad tid. Den senare ersättningen kallas för sjukpenning på fortsättningsnivå (27 kap. 19 och 24 §§ SFB). Undantagsvis kan den försäkrade fortsätta att få sjukpenning på normalnivå, trots att antalet dagar inom ramtiden är förbrukade. Så är fallet när den försäkrade har en allvarlig sjukdom (

text: 27 kap. 23 §

text: SFB).

text: Enligt bestämmelsen gäller att den som vill begära en förmån (sökanden) ska ansöka om den skriftligen. Detsamma gäller begäran om ökning av en förmån.

text: Detta rättsliga ställningstagande gäller inte rätten till fler dagar med sjukpenning på normalnivå (

text: 27 kap. 23 §

text: SFB). 4

text: 3 kap. 8 § första stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) 5 Se proposition 2007/08:136 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete 6 Proposition 2007/08:136 s.78-83 7 Proposition 2008/2009:200 Socialförsäkringsbalk, Del 2, s. 438

text: Proposition 2008/09:200, Del 2, s.447 9 Proposition 2008/09:200, Del 1, s.87 10 Proposition 2009/10:69 Kompletteringar av

text: socialförsäkringsbalken

text: , s.76 Bestämmelserna i

text: 3 kap. 4 § tredje stycket

text: respektive

text: 10 a § tredje stycket

text: AFL gällde krav på ansökan när den försäkrade på grund av allvarlig sjukdom sökte sjukpenning med fler dagar på normalnivå. 11 Proposition 2009/10:69 Kompletteringar av

text: socialförsäkringsbalken

text: , s.76 12 Proposition 2015/16:1 Förslag till statens budget 2016, finansplan och skattefrågor, Utgiftsområde 10: Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning

text: kap. 21 – 22 och 24 §§ SFB

text: kap.

text: 4 §

text: SFB

text: Beslutsdatum Vår beteckning 2023-12-18 FK 2023/015806 Serienummer 2023:17 Proposition 2007/08:136 Proposition 2008/09:200, Del 1-2 Proposition 2009/10:69 Proposition 2015/16:1, Utgiftsområde 10

title: Sjukpenning som övergår från normalnivå till fortsättningsnivå är en och samma förmån

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Vid tillämpningen av

text: 110 kap. 4 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) är sjukpenning som övergår från normalnivå till fortsättningsnivå en och samma förmån.

text: Bakgrund och överväganden Bakgrund

text: Sjukpenning kan lämnas på två olika ersättningsnivåer.

text: Fråga har uppkommit hur man ska se på dessa två olika ersättningsnivåer när sjukpenningen övergår från normalnivå till fortsättningsnivå. Utgör ersättningsnivåerna en och samma förmån, nämligen sjukpenning, eller är sjukpenning på fortsättningsnivå en egen förmån? Om det är fråga om en och samma förmån, fast på olika ersättningsnivåer, krävs ingen ny ansökan för att få sjukpenning på fortsättningsnivå. I annat fall är det fråga om en egen förmån, vilken enligt

text: 110 kap. 4 §

text: SFB kräver en särskild ansökan.

text: Försäkringskassan har idag en tillämpning som innebär att sjukpenning på fortsättningsnivå kräver en särskild ansökan för att kunna beviljas.

text: Enligt Riksförsäkringsverkets föreskrifter (

text: RFFS 1998:13

text: ) om kontroll i sjukpenningärenden och ersättning för merutgifter vid resa till och från arbetet, m.m. får Försäkringskassan nämligen för bedömning av fortsatt rätt till sjukpenning begära att den försäkrade ska, utöver ansökan, ge in en fortsättningsansökan för sjukpenning till Försäkringskassan (5 §). Samtidigt har lagbestämmelserna om sjukpenning kommit att ändras så att sjukpenning återigen har blivit en förmån som inte är tidsbegränsad. Det är inte tydligt hur regelverket numera ska tolkas och praxis saknas. Det behövs ett rättsligt ställningstagande för att klarlägga hur Försäkringskassan ska

text: tolka bestämmelserna när sjukpenning övergår från normalnivå till fortsättningsnivå.

text: Överväganden

text: Förarbeten m.m.

text: Före den 1 juli 2008 fanns endast en ersättningsnivå för sjukpenning, nämligen 80 procent av den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI). Det krävdes ingen ansökan för att få förmånen utan det räckte med en försäkran av den försäkrade. Sjukpenning var en förmån som inte var tidsbegränsad.

text: Den 1 juli 2008 reformerades sjukförsäkringen.

text: Ändringarna innebar bl.a. att sjukpenning blev en tidsbegränsad förmån. Tidsgränsen sattes till ett år. Det infördes en ny förmån som efter ansökan kunde beviljas den som blev utförsäkrad men ändå hade behov av ersättning. Den nya förmånen hette förlängd sjukpenning och lämnade ersättning med 75 procent av SGI.

text: Den 1 januari 2011 trädde SFB ikraft. Bestämmelserna i AFL gällande sjukpenning flyttades över bl.a. till

text: 27 kap.

text: SFB. Det infördes en ny bestämmelse i SFB enligt vilken det krävdes en ansökan för att en förmån skulle kunna beviljas (110 kap. 4 §). Det innebar att ett ansökningskrav infördes för sjukpenning .

text: Även en bestämmelse om ersättningsnivå infördes, nämligen

text: 27 kap. 19 §

text: SFB. I förarbetena står bl.a. följande. ”Paragrafen saknar direkt motsvarighet i gällande lagstiftning. Sedan den 1 juli 2008 gäller att sjukpenningen i normalfallet lämnas som en tidsbegränsad förmån på två olika ersättningsnivåer. I nu gällande bestämmelser i 3 kap. AFL som reglerar sjukpenningens två ersättningsnivåer är dessa inte särskilt namngivna. Gällande författningstext är komplicerad och svårläst. För att underlätta förståelsen av bestämmelserna föreslår regeringen att det tydligt anges att sjukpenningen kan lämnas på två namngivna ersättningsnivåer. Eftersom de benämningar som förekommer i bl.a. 3 kap. 4 § första stycket AFL inte är tillräckligt preciserade föreslår regeringen att sjukpenning som för dag utgör [”80 procent av den fastställda sjukpenninggrundande inkomsten”] kallas för sjukpenning på normalnivå och att sjukpenning som för dag utgör [”75 procent av den fastställda sjukpenninggrundande

text: inkomsten”] kallas för sjukpenning på fortsättningsnivå. Det nyss anförda innebär att termen sjukpenning i

text: socialförsäkringsbalken

text: används som ett samlingsbegrepp för sjukpenningsförmånerna i paragrafer som behandlar gemensamma bestämmelser av mer övergripande karaktär.”

text: När det gäller sjukpenning på fortsättningsnivå fanns i det ursprungliga förslaget till socialförsäkringsbalk, dvs. proposition 2008/09:200, fortsatt krav på ansökan. Det föreslogs bl.a. att ”Sjukpenning på fortsättningsnivå lämnas, efter ansökan av den försäkrade, för högst 550 dagar om sjukpenning på normalnivån inte kan lämnas på grund av det som föreskrivs i 21 §.” Lydelsen kom sedan att ändras så att man tog bort kravet på ansökan. När SFB trädde i kraft den 1 januari 2011 fanns inte längre något krav på ansökan i själva bestämmelsen om sjukpenning på fortsättningsnivå, dvs. i

text: 27 kap. 24 §

text: SFB.

text: I förarbetena till bestämmelsen i

text: 27 kap. 23 §

text: SFB, som gäller sjukpenning med fler dagar på normalnivå, hänvisar man till att det enligt AFL i normalfallet inte krävdes någon ansökan för att få sjukpenning. I stället ska sökanden ge in en försäkran till Försäkringskassan (3 kap. 8 § första stycket AFL). Det saknas därför anledning att ta in en motsvarighet till bestämmelsen i 3 kap. 4 § tredje stycket respektive 10 a § tredje stycket AFL med krav på ansökan. I balken finns en särskild reglering endast för de fall där det finns undantag från kravet på ansökan. I kommentaren till bestämmelsen i

text: 27 kap. 24 §

text: SFB hänvisar man till dessa uttalanden gällande 23 §.

text: Den 1 februari 2016 togs den bortre tidsgränsen för sjukpenning bort, dvs. det blev återigen möjligt att bevilja sjukpenning utan begränsning i tid. Det möjliggjordes genom att begränsningen av antalet dagar med sjukpenning på fortsättningsnivå togs bort.

text: Tolkning av kravet på ansökan i

text: 110 kap. 4 §

text: SFB när det gäller

text: sjukpenning på fortsättningsnivå

text: Är sjukpenning på fortsättningsnivå en sådan förmån enligt

text: 110 kap. 4 §

text: SFB som kräver en egen ansökan?

text: Av de redovisade förarbetena framgår att krav på ansökan infördes genom reformen 2008 när sjukpenningen tidsbegränsades och olika

text: ersättningsnivåer infördes. Det var då fråga om två olika sjukpenningförmåner och kravet på ansökan gällde förmånen förlängd sjukpenning.

text: När SFB trädde ikraft verkar man ha haft samma synsätt, dvs. att de olika ersättningsnivåerna var två egna förmåner när det gäller krav på ansökan. I de ursprungliga förarbetena talas om att ”sjukpenning” är ett samlingsbegrepp för sjukpenningförmånerna. Krav på ansökan för att få sjukpenning på fortsättningsnivå reglerades ursprungligen i själva förmånsbestämmelsen (

text: 27 kap. 24 §

text: SFB) medan krav på ansökan för sjukpenning på normalnivå följde av den allmänna bestämmelsen i

text: 110 kap. 4 §

text: SFB. Innan SFB trädde ikraft ändrades detta så att man tog bort kravet på ansökan i själva förmånsbestämmelsen i

text: 27 kap. 24 §

text: SFB. Enligt förarbetena behövdes inte någon särreglering utan kravet på ansökan följde av bestämmelsen i

text: 110 kap. 4 §

text: SFB (se proposition 2009/10:69).

text: Lagstiftaren verkar således ha sett sjukpenning på fortsättningsnivå som en egen förmån när

text: socialförsäkringsbalken

text: infördes. Förmånen var tidsbegränsad och krävde ansökan enligt den allmänna bestämmelsen i

text: 110 kap. 4 §

text: SFB. Detta rimmar väl med det uttalade syftet att

text: socialförsäkringsbalken

text: inte skulle innebära någon materiell ändring av rättsläget.

text: Genom lagändring som trädde i kraft den 1 februari 2016 försvann emellertid den bortre tidsgränsen för sjukpenning. Sjukpenning blev återigen en förmån som inte var tidsbegränsad. Numera saknas det därför anledning att ansöka om ytterligare dagar med sjukpenning på fortsättningsnivå. När antalet dagar på normalnivå är förbrukade upphör inte förmånen utan ersättningsnivån sjunker till 75 procent. En ansökan om sjukpenning på fortsättningsnivå fyller inte längre något syfte. Av förarbetena framgår även att kravet på ansökan om sjukpenning på fortsättningsnivå var en följd av att sjukpenning var en tidsbegränsad förmån. När tidsbegränsningen inte längre finns saknas anledning att se sjukpenning på fortsättningsnivå som en egen förmån.

text: Sammanfattningsvis ska kravet i

text: 110 kap. 4 §

text: SFB tolkas så att någon särskild ansökan för att kunna bevilja sjukpenning på fortsättningsnivå inte längre ska ställas när antalet dagar på normalnivå har förbrukats.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 19 §

text: SFB

text: Marie Axelsson

text: Heli Artell Wiklund


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-01-12 Dnr FK 2023/037405 Serienummer 2024:01

text: Normal arbetstid

text: jfr även

text: prop. 1986/87:69 s. 27

text: och

text: f.,

text: prop. 1996/97:28 s. 24

text: och

text: RÅ 2002 ref. 48

title: Normal arbetstid och arbetsförmågebedömning

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Den normala arbetstiden ska ses som en omfattning av arbete och ska inte beräknas för en viss dag. Arbetstiden ska beräknas på samma arbete som den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst (SGI) har beräknats på.

text: Arbetsförmågan ska som huvudregel bedömas dag för dag.

text: Bakgrund och överväganden

text: Det har i handläggningen uppstått frågor kring hur Försäkringskassan ska bedöma rätten till ersättning när det är oklart hur den försäkrade skulle ha arbetat om hen inte blivit sjuk. Försäkringskassans tidigare tillämpning har utgått från att den försäkrades normala arbetstid ska bedömas dag för dag och att rätten till ersättning således kan skilja sig åt mellan dagarna beroende på hur arbetet är schemalagt.

text: Denna tillämpning har inneburit svårigheter i situationer då den försäkrade varit sjukskriven på deltid och Försäkringskassan inte kunnat utreda hur hen skulle ha arbetat en viss dag. Det kan till exempel röra sig om behovsanställda eller andra som inte har en arbetstid som är förutsebar. I andra fall ligger den arbetsinsats som personen ska prövas mot flera år tillbaka i tiden och förläggningen av arbetstiden motsvarar inte den förläggning som skulle vara aktuell idag. Det har då varit oklart hur Försäkringskassan ska bedöma den försäkrades normala arbetstid en enskild dag.

text: Under arbetet med dessa frågor har det kunnat konstateras att svårigheterna i bedömningen beror på ett oklart rättsläge kring hur den normala arbetstiden och arbetsförmågan ska beräknas och bedömas. Det finns därför ett behov av att ta ställning till dessa frågor. Detta rättsliga ställningstagande tar ställning till den mer grundläggande frågan om man ska bedöma den normala arbetstiden dag för dag eller på ett mer övergripande sätt.

text: Det kan inledningsvis påtalas att den försäkrades normala arbetstid inte bör förväxlas med dennes fastställda årsarbetstid. Den normala arbetstiden används huvudsakligen vid bedömningen av en försäkrads arbetsförmåga. Årsarbetstiden används vid beräkningen av sjukpenningbeloppet vid arbetstidsberäknad sjukpenning. I många fall överensstämmer dessa med

text: varandra men i andra fall kan de skilja sig åt. En årsarbetstid kan till exempel vara fastställd till 260 dagar oavsett om personen arbetar hela dagar eller endast delar av dagar.

text: I rättsfallet

text: RÅ 2004 ref 92

text: konstaterade Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) att sjukförsäkringssystemet avser att kompensera för det inkomstbortfall som kan antas uppstå för den försäkrade till följd av sjukdom. Vid beräkningen av SGI görs i enlighet härmed ett antagande om den årliga inkomst som den försäkrade kan komma att tills vidare få för det egna arbetet och rätten till sjukpenning är i princip relaterad till den tidigare arbetsinsatsen . När det talas om sjukdom som sätter ner den försäkrades arbetsförmåga måste detta därför ses mot bakgrund av den försäkrades normala arbetstid.

text: HFD förtydligade sedan i rättsfallet

text: HFD 2015 ref. 74

text: att i ett fall där SGI:n är skyddad ska arbetsförmågans nedsättning relateras till omfattningen av det arbete som SGI:n är baserad på.

text: I rättsfallet beräknades den normala arbetstiden inte på antal timmar utan på omfattning. I det här fallet var det fråga om en heltidsanställning även om antalet timmar endast uppgick till 34 timmar per vecka. I och med att en persons SGI i princip alltid är skyddad under tid med sjukpenning blir domstolens avgörande generellt tillämpligt. Att bedömningen görs mot arbetsinsatsen i arbetet som legat till grund för SGI uttrycks ibland som att en enskild är försäkrad för en viss inkomst och ett visst arbetsutbud.

text: Frågan blir då om den ”normala arbetstid” som arbetsförmågan ska bedömas mot ska beräknas dag för dag eller enbart som en omfattning.

text: Bestämmelsen i

text: 27 kap. 46 § andra stycket i socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ger till synes svar på denna fråga då det anges att ”om den försäkrade på grund av sjukdomen behöver avstå från förvärvsarbete under minst en fjärdedel av sin normala arbetstid en viss dag, ska hans eller hennes arbetsförmåga anses nedsatt i minst motsvarande grad den dagen”. Det framgår dock av förarbetena att syftet med bestämmelsen var att möjliggöra att sjukpenning skulle kunna utges även när sjukdomstillståndet endast förelåg för en del av en dag (se

text: prop. 1986/87:69

text: sid. 56 ff.). Tidigare krävdes att det sjukpenninggrundande tillståndet skulle ha förelegat hela dagen för rätt till sjukpenning. Skrivningen om ”en viss dag” i bestämmelsen bör därför istället läsas som att det avser behovet av att avstå från förvärvsarbete och inte den normala arbetstiden. Bestämmelsen ger alltså inte stöd för att dela upp den normala arbetstiden i dagar, det vill säga använda olika ”normala arbetstider” beroende på vilken dag som ska ersättas.

text: Med hänsyn till att det saknas tydligt stöd för att beräkna den normala arbetstiden dag för dag och då den i

text: HFD 2015 ref. 74

text: har uttryckts som en viss omfattning gör Försäkringskassan bedömningen att den normala arbetstiden inte ska beräknas för en viss dag. Den bör istället ses som en omfattning av arbete och kan t.ex. uttryckas som procent eller del av en heltidsanställning.

text: I och med att arbetsförmågans nedsättning ska relateras till omfattningen av det arbete som SGI:n är baserad på bör den normala arbetstiden också beräknas på samma arbete som den försäkrades SGI har beräknats på. Om den försäkrades SGI ändras och baseras på ett annat arbete eller en annan arbetsmängd så kan detta alltså medföra att även personens normala arbetstid ändras.

text: I vissa fall anges det särskilt i lagtext eller förarbeten att det är den ordinarie arbetstiden som avses. Det här blir aktuellt vid till exempel uträkningen av arbetstidsberäknad sjukpenning, se bland annat 28 kap. 13–

text: 14 §

text: SFB. I dessa fall måste Försäkringskassan utreda arbetstiden för de specifika dagarna i första hand och endast i andra hand kan den normala arbetstiden användas.

text: Då Försäkringskassan konstaterat att

text: 27 kap. 46 § andra stycket

text: SFB inte ger stöd för en dag för dag-beräkning av den normala arbetstiden kan frågan ställas om det inte heller finns stöd för att bedöma arbetsförmågan dag för dag.

text: Det framgår dock av förarbetena till paragrafen att tanken är att arbetsförmågan ska bedömas dag för dag. Förslag om att bedöma den över en längre period har nämligen uttryckligen motsatts, se

text: prop. 1986/87:69

text: sid. 58. Det faktum att det finns specialregler som gör det möjligt att bedöma arbetsförmågan över en längre period, i

text: 27 kap. 46 § tredje stycket

text: SFB, visar även det att huvudregeln är en dag för dag-bedömning av arbetsförmågan.

text: Försäkringskassan inställning är alltså fortsatt att arbetsförmågan, som huvudregel, ska bedömas dag för dag.

text: Sjukpenning är en dagersättning vilket innebär att rätten till ersättningen ska bedömas för varje enskild dag. Som huvudregel ska därmed arbetsförmågan bedömas dag för dag. Denna dagliga arbetsförmåga ska dock jämföras med en normal arbetstid som har beräknats som en viss omfattning av arbete uttryckt som en del av heltid. Den normala arbetstiden ska beräknas på samma arbete som den försäkrades SGI har beräknats på.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 46 §

text: SFB 28 kap. 13–

text: 14 §

text: SFB

text: Prop. 1986/87:69

text: om förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vid tillfällig vård av barn.

text: RÅ 2004 ref 92

text: HFD 2015 ref. 74

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Jacob Krook Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-01-17 Dnr 2024-001419 Serienummer 2024:02

text: Se

text: prop. 2020/21:78 s. 15

text: f. Se

text: prop. 2020/21:78 s. 21

text: . 3 Se

text: prop. 2020/21:78 s. 8

title: Sjukpenning – övervägande skäl och särskilda skäl vid anställnings upphörande före förväntad återgång i arbete hos arbetsgivaren

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Undantagen om övervägande skäl i 27 kap. 48 § respektive särskilda skäl i

text: 27 kap. 49 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ska inte tillämpas om den försäkrades anställning kommer att upphöra före den förväntade återgången i arbete hos arbetsgivaren. Undantagen är inte tillämpliga från den tidpunkt då det konstaterats att anställningen kommer att upphöra, dvs. från den tidpunkt då det konstaterats att en plan om återgång i arbete i samma omfattning som innan sjukfallet inte är möjlig att fullfölja. Arbetsförmågan ska bedömas mot ett arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, såvida inte något annat undantag är tillämpligt.

text: Med arbetsgivare avses den arbetsgivare som är aktuell vid den förväntade återgången. För det fall den försäkrade erhåller ett nytt arbete, även efter tid med arbetslöshet, innan tidsgränserna passerats, och personen inte tillträtt anställningen men kommer att tillträda och på nytt kan fullfölja en plan om återgång i arbete, kan undantagen återigen komma i fråga.

text: Bakgrund, överväganden och frågeställning

text: Bakgrund

text: En försäkrads arbetsförmåga bedöms olika beroende på hur länge hen har haft en nedsatt arbetsförmåga. Under de första 90 dagarna har en försäkrad rätt till sjukpenning om hen inte kan utföra sitt vanliga arbete eller ett annat tillfälligt arbete hos arbetsgivaren. Efter dessa 90 dagar föreligger rätt till sjukpenning om den försäkrade inte kan utföra något arbete alls hos arbetsgivaren. Efter dag 180 har en försäkrad rätt till sjukpenning om hen inte kan utföra något förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Det finns dock undantagssituationer som medger att bedömningen mot normalt förekommande arbete kan skjutas upp.

text: Av

text: 27 kap. 48 § tredje stycket 1

text: SFB framgår att prövningen mot normalt förekommande arbete inte ska göras om övervägande skäl talar för att den försäkrade kan förväntas återgå i arbete hos arbetsgivaren före den tidpunkt då han eller hon har haft en nedsatt arbetsförmåga i 365 dagar. Enligt

text: 27 kap. 48 § tredje stycket 2

text: SFB ska prövningen mot normalt förekommande arbete inte göras om det finns särskilda skäl som grundas på att den försäkrade kan förväntas återgå i arbete hos arbetsgivaren före den tidpunkt då han eller hon har haft nedsatt arbetsförmåga i 550 dagar. Av

text: 27 kap. 49 § tredje stycket 1

text: SFB framgår att prövningen, efter dag 365, mot normalt förkommande arbete inte ska göras om särskilda skäl finns som grundas på att den försäkrade kan

text: förväntas återgå i arbete hos arbetsgivaren före den tidpunkt då han eller hon har nedsatt arbetsförmåga i 550 dagar.

text: Överväganden

text: Av förarbetena framgår att det krävs att den försäkrade kan återgå i arbete hos arbetsgivaren, eller det egna företaget, i samma omfattning som före sjukskrivningen senast dag 365 för att det ska vara möjligt att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan i förhållande till ett normalt förekommande arbete. Bedömningen av om det finns övervägande skäl ska göras dag för dag fr.o.m. dag 181 i sjukperioden. Detta innebär att en tidigare bedömning kan komma att ändras när omständigheterna ändras. Det framhålls också att en sammantagen bedömning ska göras i det enskilda fallet. Undantagen i sjukförsäkringen syftar till att ge ersättning för inkomstbortfall vid sjukdom och stöd till individen för återgång i arbete. Det anförs vidare att det är viktigt att kravet på omställning inte kommer för tidigt i sjukfallet och att försäkrade som har goda möjligheter att återgå i sitt vanliga arbete där de har sin yrkesidentitet, utbildning och erfarenhet bör ges reella förutsättningar att i första hand rehabiliteras åter i arbete hos sin egen arbetsgivare.

text: Förarbetsuttalandena ger dock inte svar på hur bedömningen om övervägande skäl ska göras när den enskildes anställning kommer att upphöra innan dag 365. Det framkommer inte heller hur bedömningen om särskilda skäl ska göras för det fall den enskildes anställning kommer att upphöra innan dag 550.

text: Det finns inte heller någon praxis i frågan. För att få en enhetlig tillämpning behövs därför ett rättsligt ställningstagande.

text: Frågeställning

text: Frågan är hur bestämmelserna i 27 kap. 48 § tredje stycket 1–2 och

text: 27 kap. 49 § tredje stycket 1

text: SFB ska tolkas när den försäkrades anställning kommer att upphöra före den förväntade återgången hos arbetsgivaren. Följdfrågan som uppkommer är även om bedömningsgrunden i så fall ska vara normalt förekommande arbete om anställningen upphör eller om bedömningsgrunden ska vara arbete hos arbetsgivaren.

text: Försäkringskassans tolkning

text: Av ordalydelserna i bestämmelserna framgår att undantag kan komma ifråga för det fall återgång till arbete hos ordinarie arbetsgivare är aktuellt. Syftet med bestämmelserna är att främja återgång till arbete hos arbetsgivaren eller det egna företaget. Förarbetena utgår också ifrån att undantagen ska aktualiseras när det finns förutsättningar för den enskilde att återgå i arbete hos den ordinarie arbetsgivaren. Bedömningen av undantagens tillämpning ska därför utgå ifrån om den enskilde de facto har ett arbete. Undantagen är inte tillämpliga från den tidpunkt då det konstaterats att anställningen kommer att upphöra, dvs. från den tidpunkt det konstaterats att en plan inte är möjlig att fullfölja. För det fall en anställning upphör kan inte återgång till arbete hos arbetsgivaren förverkligas, undantagen kan i denna situation som en följd av detta inte tillämpas. Undantagen kan inte heller tillämpas i en situation där en läkare har bedömt att återgång i arbete skulle vara möjlig men där

text: anställningen upphört. Inte heller anledningen till varför en anställning upphör ändrar själva faktumet att anställningen upphör/upphört. Om det däremot är så att den enskilde tillträder ett nytt arbete innan tidsfristerna löpt ut kan undantagen aktualiseras på nytt.

text: För det fall anställningen upphör strax efter dag 365 eller 550, och rehabilitering sker med syfte att återgång ska ske hos arbetsgivaren, så ska undantagen tillämpas. Det finns i denna situation ett reellt arbete att gå tillbaka till. Finns det inget arbete att gå tillbaka till strider det mot ordalydelsen i bestämmelserna att säga att övervägande, eller särskilda skäl föreligger.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 27 kap. 48 §

text: SFB

text: 27 kap. 49 §

text: SFB

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Det rättsliga ställningstagandet bedöms inte påverka något perspektiv inom dessa områden.

text: Marie Axelsson

text: Anna Schullström


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-02-15 Dnr 2023/036582 Serienummer 2024:03

text: kap. 13 § första stycket FEA. 3 kap. 14 och 15 §§ FEA.

text: Jfr definitionen av bostadslägenhet i

text: 12 kap. 1 § tredje stycket jordabalken

text: 1 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614)

text: och

text: 3 § andra stycket lagen (2006:378)

text: om lägenhetsregister. Jfr

text: 8 kap. 1 § plan- och bygglagen (2010:900)

text: och

text: 3 kap. 1 § plan- och byggförordningen (2011:338)

text: I andra rättsliga sammanhang har enskilda studentrum ansetts utgöra egna bostadslägenheter. Vad gäller kommunal fastighetsavgift, se

text: RÅ 2010 not. 59

text: och

text: prop. 2007/08:27 s. 76

text: . Vad gäller lägenhetsregister, se

text: prop. 2004/05:171 s. 39

title: Boende som bostadsersättning enligt förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser kan lämnas för

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Bostadsersättning enligt förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser ska endast lämnas för ett boende som uppfyller nedanstående villkor. Boendet ska

text: • bestå av ett eller flera bostadsrum, • vara utrustat med kök, kokvrå eller kokskåp, • vara utrustat med toalett, och • ha egen ingång direkt från det fria eller via trapphus.

text: Bostadsersättning kan även lämnas för ett boende som till sin karaktär liknar ett så kallat studentkorridorsboende. Ett sådant boende ska

text: • bestå av ett eller flera bostadsrum, • vara utrustat med kök, kokvrå eller kokskåp eller ha tillgång till ett gemensamt kök, • vara utrustat med toalett eller ha tillgång till en gemensam toalett, och • ha egen ingång direkt från det fria, via trapphus eller via korridor.

text: Bakgrund

text: Bostadsersättning enligt förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser, förkortad FEA, får lämnas till den som är anvisad till det arbetsmarknadspolitiska programmet etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare enligt förordningen (

text: ) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare och som är ensamstående utan hemmavarande barn.

text: För att bostadsersättning ska kunna lämnas för ett visst boende krävs att det kan anses utgöra en bostad och att det inte är fråga om ett eller flera rum i en bostad. Detta följer direkt av bestämmelserna i FEA. I förordningen finns dock ingen definition av vad som är att anse som en bostad eller vad som är att anse som ett eller flera rum i en bostad. Dessa begrepp definieras inte heller närmare i annan författning. Det saknas också uttalanden i förarbeten och i

text: praxis som ger tydlig ledning i fråga om vilka boenden som kan ge rätt till bostadsersättning.

text: Detta rättsliga ställningstagande har tagits fram för att gynna en enhetlig tolkning ifråga om vilka boenden som kan ge rätt till bostadsersättning.

text: Förordningstext 3 kap. 14 § FEA

text: Bostadsersättning lämnas endast för kostnader för den bostad där den nyanlände är bosatt och folkbokförd och som han eller hon

text: - äger eller innehar med hyres- eller bostadsrätt, eller - hyr i andra hand om hyresavtalet är skriftligt och hyresvärden, bostadsrättsföreningen eller hyresnämnden har godkänt andrahandsupplåtelsen.

text: 3 kap. 15 § FEA

text: Bostadsersättning lämnas inte till den som hyr ett eller flera rum i en bostad, eller stadigvarande bor tillsammans med en annan person.

text: Överväganden

text: För att ett boende ska kunna anses utgöra en bostad bör det krävas att boendet också är avsett att användas som bostad. Boendet bör därför i skälig utsträckning ha nödvändiga funktioner för att användas som en bostad, såsom utrymmen samt inredning och utrustning för sömn, matlagning och hygien. För att bostadsersättning ska kunna lämnas krävs därmed att boendet består av ett eller flera bostadsrum och är utrustat med kök, kokvrå eller kokskåp samt toalett.

text: För att bostadsersättning ska kunna lämnas krävs även att det inte är fråga om ett eller flera rum i en bostad och att den nyanlände inte stadigvarande bor tillsammans med en annan person. Boendet måste därför utgöra en avskild och självständig enhet. Ett boende som består av ett eller flera rum som den nyanlände disponerar själv men där kök eller toalett delas med andra personer kan därmed inte anses utgöra ett sådant boende som bostadsersättning kan lämnas för. Detsamma gäller för ett boende som saknar egen ingång direkt från det fria eller via trapphus.

text: För ett boende som till sin karaktär liknar ett så kallat studentkorridorsboende finns anledning att göra bedömningen av vad som är att anse som en bostad,

text: och inte endast ett eller flera rum i en bostad, något annorlunda. Ett sådant boende ska betraktas som en bostad och inte ett eller flera rum i en bostad under förutsättning att boendet är utrustat med kök, kokvrå eller kokskåp eller har tillgång till gemensamt kök samt är utrustat med toalett eller har tillgång till en gemensam toalett. Det krävs vidare att varje enskilt boende har egen ingång från det fria, via trapphus eller via korridor.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 12 kap. 1 § tredje stycket jordabalken

text: 1 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614)

text: 3 § andra stycket lagen (2006:378)

text: om lägenhetsregister

text: 3 kap.

text: 15 §§

text: förordning (

text: Prop. 2007/08:27

text: Avskaffad statlig fastighetsskatt, m.m.

text: Prop. 2004/05:171

text: En ny lag om lägenhetsregister

text: RÅ 2010 not. 59

text: Marie Axelsson Beslutsfattare Albert Gustavsson Sandra Torkelsdotter Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-03-13 Dnr 2024/003498 Serienummer 2024:05

text: KRNG 200-08 och 5134-12

title: Arbete mindre än sex månader i samma omfattning som fastställd sjukpenninggrundande inkomst ger SGI-skydd

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: En försäkrad som efter en tid med SGI-skydd arbetar en period som är kortare än sex månader i en omfattning som motsvarar hens fastställda sjukpenninggrundande inkomst (SGI) och som inte uppfyller någon av bestämmelserna om SGI-skydd i 26 kap. 11–18 a §§ SFB ska inte få sin SGI sänkt.

text: Ett rättsligt ställningstagande behövs

text: Det finns ingen bestämmelse som fastställer hur Försäkringskassan ska hantera den försäkrades SGI om hen efter en period med SGI-skydd går tillbaka i arbete i samma omfattning som före perioden med SGI-skydd men arbetsinkomsterna inte uppfyller kvalifikationskraven för att fastställa en ny SGI.

text: Detta rättsliga ställningstagande behövs för att klargöra att den som i en period kortare än sex månader arbetar i samma omfattning som sin fastställda SGI kan ha ett SGI-skydd trots att hen inte omfattas av någon bestämmelse i SFB om SGI-skydd.

text: Bakgrund och överväganden

text: Av

text: 25 kap. 2 §

text: SFB följer att SGI är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete. Enligt huvudregeln får den försäkrade inte behålla sin SGI om hen inte längre har någon inkomst av eget arbete.

text: Det finns regler om SGI-skydd som innebär undantag från huvudregeln. SGIskydd innebär att en persons SGI inte sänks vid vissa avbrott eller inskränkningar i hens förvärvsarbete, trots att hen inte längre har någon inkomst av arbete (jfr.

text: 26 kap. 9 §

text: SFB).

text: En person som tidigare varit i en situation som medför ett SGI-skydd enligt reglerna i 26 kap. 11–18 a §§ SFB och därefter börjar arbeta saknar ett skydd för sin SGI. Om det nya arbetet uppfyller kvalifikationskraven i

text: 25 kap. 3 §

text: SFB fastställs en SGI baserad på inkomsterna från det nya arbetet. Men den som efter en tid med SGI-skydd börjar arbeta i samma omfattning som sin fastställda SGI, men där arbetet inte uppfyller kvalifikationskraven i

text: 25 kap. 3 §

text: SFB, har enligt SFB inget skydd för sin tidigare fastställda SGI och kan inte heller få en ny SGI fastställd.

text: Kammarrätten i Göteborg har i två mål prövat frågan om ett arbete som utförts en kortare period än sex månader och som inte kan ligga till grund för en SGI kan skydda den försäkrades SGI . Försäkringskassan hade i båda målen beslutat att personerna som arbetat i anställningar mindre än sex månader inte hade rätt till en SGI. Kammarrätten delade uppfattningen att anställningarna i båda målen inte kunde ligga till grund för ny SGI, men ansåg att deras SGI inte kunde sänkas under tiden de arbetade i dessa arbeten i en omfattning som motsvarade deras SGI.

text: Försäkringskassan anser, i enlighet med kammarrättsavgörandena, att en persons SGI inte ska sänkas om hen efter en period med SGI-skydd börjar arbeta i minst samma omfattning som tidigare. Med omfattning avses här arbetstiden. Förutsättningen är att det nya arbetet enbart är en period kortare än sex månader eller tidsbegränsat och inkomsterna därmed inte uppfyller varaktighetskraven för att kunna fastställa en ny SGI enligt

text: 25 kap 3 §

text: SFB. En annan tolkning skulle kunna leda till att man inte tar kortare eller tidsbegränsade anställningar under perioder av arbetslöshet, vilket inte bör ha varit lagstiftarens avsikt. Att det inte varit lagstiftarens avsikt att sänka SGI:n för den som har ett arbete som varar en kortare period än sex månader eller tidsbegränsade arbeten framgår även av det faktum att dessa personer enligt förarbetena omfattas av bestämmelserna om omräkning enligt konsumentprisindex (se

text: prop. 2004/05:108 s. 17

text: f.). En sådan omräkning av SGI bygger nämligen på att den försäkrade befinner sig i SGI-skyddad tid (jfr 26 kap. 28–31 §§ SFB).

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 25 kap. 3 §

text: SFB

text: 26 kap. 9 §

text: SFB 26 kap. 11–18 a §§ SFB

text: 26 kap.

text: 28–31 §§ SFB

text: Prop. 2004/05:108

text: Kammarrätten i Göteborgs dom den 19 februari 2009 i mål nr 200-08 Kammarrätten i Göteborgs dom den 19 mars 2013 i mål nr 5134-12

text: Mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet och barnrätt

text: Det rättsliga ställningstagandet syftar till att ge en ökad möjlighet för alla försäkrade som har en SGI skyddad sedan tidigare och som tillfälligt tar ett arbete att kunna ta del av socialförsäkringsförmåner. Det bedöms därför inte ha en negativ påverkan i något perspektiv inom mänskliga rättigheter, diskriminering, jämställdhet eller barns rättigheter.

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Ida Wejkner Föredragande


text: Beslutsdatum Vår beteckning 2024-04-19 Dnr FK 2024/002952 Serienummer 2024:06

text: Prop. 2008/09:200 s. 543

text: och s. 1163 f. Jfr även samma prop. s. 766. Kammarrätten i Göteborgs dom den 20 januari 2010 i mål nr 5407-08

text: Kammarrätten i Sundsvalls dom den 13 januari 2016 i mål nr 1000-15 Kammarrätten i Jönköpings domar den 22 februari 2011 i mål nr 1276-10 och 2781-10 samt dom den 11 december 2014 i mål nr 506-14 Se bl.a. JK:s beslut den 14 december 2007 (dnr

text: ) samt Årlig rapport skadestånd, 2018-04-09, Försäkringskassans dnr 6311-2018, s. 4. Kammarrätten i Göteborgs dom den 20 januari 2010 i mål nr 5407-08 Jfr

text: prop. 2006/07:59 s. 28

text: och

text: prop. 1982/83:3 s. 21

text: och s. 63.

text: Avdragsordningen beskrivs i Försäkringskassans vägledning 2005:1, Utbetalning av förmåner, bidrag och ersättningar. Kammarrätten i Jönköpings domar den 22 februari 2011 i mål nr 1276-10 och 2781-10 samt dom den 11 december 2014 i mål nr 506-14.

title: Försäkringskassan ska som huvudregel betala ut retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden

text: Försäkringskassans ställningstagande

text: Försäkringskassan ska, när förutsättningarna i

text: 107 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) är uppfyllda, betala ut retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden såvida inte starka skäl talar emot det.

text: Om Försäkringskassan av förbiseende har betalat ut den retroaktivt beviljade ersättningen till den försäkrade trots att ersättningen rätteligen skulle ha betalats till socialnämnden, ska någon utbetalning inte göras till socialnämnden.

text: Bakgrund och överväganden

text: Frågeställning

text: Enligt

text: 107 kap. 5 §

text: SFB får retroaktivt beviljad periodisk ersättning som någon har rätt till på begäran av socialnämnden under vissa förutsättningar betalas ut till nämnden.

text: Det är oklart om bestämmelsen enbart ger Försäkringskassan en möjlighet att på begäran betala ut retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden eller om bestämmelsen också innebär en skyldighet för Försäkringskassan att göra det. Syftet med det rättsliga ställningstagandet är att klargöra detta.

text: Tidigare bestämmelse, förarbeten och praxis

text: Före SFB fanns en motsvarande bestämmelse i

text: 17 kap. 1 § andra stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL). Bestämmelsen angav, i likhet med SFB, att ersättningen får betalas till socialnämnden under vissa förutsättningar. I den ursprungliga lydelsen av förslaget till SFB stod det ”ska”, men detta ändrades till ”får” på Lagrådets inrådan, i syfte att behålla rättsläget oförändrat. Lagrådet anförde att den motsvarande bestämmelsen i AFL, enligt sin lydelse, enbart gav Försäkringskassan en möjlighet att i dessa fall besluta om utbetalning till socialnämnden.

text: Det saknas vägledande uttalanden från Högsta förvaltningsdomstolen i den nu aktuella frågeställningen. Däremot finns några kammarrättsavgöranden där domstolarna prövat om Försäkringskassan varit skyldig att betala ut retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden när den redan hade betalats ut till den försäkrade. I ett avgörande från 2010 uttalas att Försäkringskassan har en

text: ovillkorlig skyldighet att betala ut ersättning till socialnämnden under de förutsättningar som anges i 17 kap. 1 § andra stycket AFL, trots att det i lagrummet anges att Försäkringskassan ”får” betala ut ersättning. I ett senare avgörande från 2016 anges att bestämmelsen i

text: 107 kap. 5 §

text: SFB är fakultativ, det vill säga att det skulle vara valfritt för Försäkringskassan att betala till socialnämnden. Det finns även domar från 2011 och 2014 som inte säger om bestämmelsen innebär en möjlighet eller en skyldighet för Försäkringskassan, utan bara att när ersättningen väl har betalats ut till den försäkrade kan inget betalas till socialnämnden, eftersom det inte längre finns någon innestående ersättning att betala ut.

text: Justitiekanslern (JK) har slagit fast en praxis som innebär att om Försäkringskassan inte handlägger en begäran från socialnämnden anses det vara ett sådant fel som ger kommunen rätt till skadestånd för den skada som uppstår när Försäkringskassan inte betalar retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden som nämnden har rätt till. Denna praxis avser tid både före och efter SFB:s införande.

text: Slutsats

text: Förutom ordalydelsen i AFL verkar inget finnas i tiden före införandet av SFB som tyder på att det då skulle ha varit helt frivilligt för Försäkringskassan att betala ersättningen till socialnämnden. Däremot finns avgörandet från 2010 som tydligt talar mot detta. Försäkringskassan anser att förarbetena till den nuvarande bestämmelsen bör läsas i ljuset av hur rättsläget såg ut vid tiden då förarbetena skrevs och att det därför inte går att dra någon närmare slutsats av Lagrådets uttalande annat än att någon ändring av rättsläget inte varit avsedd.

text: Bestämmelsens syfte är att förhindra överkompensation vid utbetalning av retroaktivt beviljad ersättning när ekonomiskt bistånd enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: har betalats ut i avvaktan på beslut om en socialförsäkringsförmån. Även om bestämmelsen har en fakultativ utformning och inte enligt sin ordalydelse slår fast en skyldighet att betala ut ersättningen till nämnden, så bör utgångspunkten ändå vara att Försäkringskassan på begäran ska betala ut retroaktivt beviljad ersättning till socialnämnden när förutsättningarna enligt

text: 107 kap. 5 §

text: SFB är uppfyllda. Rättsläget vid tiden för bestämmelsens införande, som enligt förarbetena skulle behållas oförändrat, talar också för detta. I samma riktning talar troligen JK:s skadeståndspraxis.

text: Lagtextens ordalydelse ger i och för sig Försäkringskassan ett visst handlingsutrymme att frångå förpliktelsen, men eftersom utgångspunkten alltså bör vara att ersättningen ska betalas till socialnämnden, så bör också möjligheten till undantag vara begränsad. Avsteg bör därför göras endast när det finns starka skäl för det. Sådana skäl kan exempelvis vara att ett annat avdrag prioriteras

text: högre eller att socialnämndens begäran kommer in så sent att Försäkringskassan inte hinner ta ställning till den och göra avdrag i den ersättning som ska utbetalas.

text: Om Försäkringskassan har betalat ut den retroaktivt beviljade ersättningen till den försäkrade trots att ersättningen skulle ha betalats till socialnämnden, så kan den försäkrade bli överkompenserad på ett sätt som strider mot lagstiftningens syfte. Ersättningen har dock redan betalats ut och det finns inte längre någon innestående ersättning som kan betalas till socialnämnden.

text: Aktuella bestämmelser, rättspraxis m.m.

text: 107 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: 17 kap. 1 § lag (1962:381)

text: om allmän försäkring

text: Prop. 1982/83:3

text: , om samordningsfrågor inom det socialpolitiska bidragssystemet

text: Prop. 2006/07:59

text: , Vissa sjukförsäkringsfrågor m.m.

text: Prop. 2008/09:200

text: , Socialförsäkringsbalk

text: Kammarrätten i Göteborgs dom den 20 januari 2010 i mål nr 5407-08 Kammarrätten i Jönköpings domar den 22 februari 2011 i mål nr 1276-10 och 2781-10 samt den 11 december 2014 i mål nr 506-14 Kammarrätten i Sundsvalls dom den 13 januari 2016 i mål nr 1000-15

text: JK:s beslut den 14 december 2007 (dnr

text: Försäkringskassans vägledning 2005:1, Utbetalning av förmåner, bidrag och ersättningar Årlig rapport skadestånd, 2018-04-09, Försäkringskassans dnr 6311-2018

text: Marie Axelsson Beslutsfattare

text: Emma Stenhammar Maria Ångman Wiesel Föredragande