identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-324778-2025

title: Nikotinskatt – godkännande som lagerhållare när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att ett godkännande som lagerhållare enligt LSNP inte övergår till de övertagande aktiebolagen när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning.

text: Om det överlåtande aktiebolaget är godkänt som lagerhållare upphör godkännandet att gälla från tidpunkten då aktiebolaget anses upplöst.

text: 2 Frågeställning

text: Övergår ett godkännande som lagerhållare enligt LSNP från ett aktiebolag som upplöses genom s.k. fullständig delning till de övertagande aktiebolagen?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Lagen om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter

text: Skatteverket prövar frågor om godkännande av lagerhållare (4 § förordningen [2018:704] om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter).

text: Ett godkännande som lagerhållare förutsätter enligt

text: 9 § första stycket lagen (2018:696)

text: om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter, LSNP, att den sökande

text: avser att bedriva verksamhet av viss art

text: I LSNP finns inga uttryckliga bestämmelser om vad som ska gälla med godkännandet när ett aktiebolag som godkänts som lagerhållare upplöses genom s.k. fullständig delning.

text: Aktiebolagslagen

text: Delning av aktiebolag regleras i

text: 24 kap.

text: aktiebolagslagen (2005:551)

text: 24 kap. 1 § andra stycket

text: 24 kap. 1 § fjärde stycket

text: ABL).

text: 4 Bedömning

text: Ett godkännande som lagerhållare enligt LSNP gäller för viss juridisk eller fysisk person och ett beslut om godkännande ska alltid föregås av en lämplighetsprövning. Vid prövningen ska det göras en samlad bedömning av förhållanden och omständigheter hos sökanden för att avgöra om sökanden kan anförtros ställning som lagerhållare. Skatteverket anser därför att ett godkännande som lagerhållare enligt LSNP inte kan övergå till ett annat rättssubjekt.

text: 24 kap. 1 §

text: Skatteverket anser av dessa skäl att ett godkännande som lagerhållare vare sig enligt bestämmelserna och systematiken i LSNP eller enligt bestämmelserna i ABL övergår till de övertagande aktiebolagen när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-324792-2025

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Skatt på kemikalier i viss elektronik – godkännande som lagerhållare när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Skatteverket anser att ett godkännande som lagerhållare enligt LSKE inte övergår till de övertagande aktiebolagen när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning.

type: stycke

text: 2 Frågeställning

text: Övergår ett godkännande som lagerhållare enligt LSKE från ett aktiebolag som upplöses genom s.k. fullständig delning till de övertagande aktiebolagen?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik

text: Skatteverket prövar frågor om godkännande av lagerhållare (4 § förordning [2017:214] om skatt på kemikalier i viss elektronik).

text: 10 § lagen (2016:1067)

text: om skatt på kemikalier i viss elektronik, LSKE, att den sökande

text: är lämplig som lagerhållare med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt

text: inte är godkänd som registrerad mottagare eller registrerad EU-handlare.

text: I LSKE finns inga uttryckliga bestämmelser om vad som ska gälla med godkännandet när ett aktiebolag som godkänts som lagerhållare upplöses genom s.k. fullständig delning.

text: Aktiebolagslagen

text: Delning av aktiebolag regleras i

text: 24 kap.

text: aktiebolagslagen (2005:551)

text: , ABL. En s.k. fullständig delning sker genom att det överlåtande bolagets samtliga tillgångar och skulder övertas av två eller flera andra bolag, varvid det överlåtande bolaget upplöses utan likvidation (

text: 24 kap. 1 § andra stycket

text: ABL). Övertagande bolag kan vara redan bildade aktiebolag eller aktiebolag som bildas genom delningen (

text: 24 kap. 1 § fjärde stycket

text: ABL).

text: 4 Bedömning

text: Ett godkännande som lagerhållare enligt LSKE gäller för viss juridisk eller fysisk person och ett beslut om godkännande ska alltid föregås av en lämplighetsprövning. Vid prövningen ska det göras en samlad bedömning av förhållanden och omständigheter hos sökanden för att avgöra om sökanden kan anförtros ställning som lagerhållare. Skatteverket anser därför att ett godkännande som lagerhållare enligt LSKE inte kan övergå till ett annat rättssubjekt.

text: Vid en s.k. fullständig delning av aktiebolag övertas det överlåtande aktiebolagets samtliga tillgångar av de övertagande aktiebolagen. Ett godkännande som lagerhållare är enligt Skatteverkets uppfattning inte en tillgång i äganderättslig mening som ett aktiebolag fritt kan förfoga över. Ett godkännande som lagerhållare är därmed inte en sådan tillgång som enligt

text: 24 kap. 1 §

text: ABL övergår till de övertagande aktiebolagen när ett aktiebolag upplöses genom fullständig delning.

text: Skatteverket anser av dessa skäl att ett godkännande som lagerhållare vare sig enligt bestämmelserna och systematiken i LSKE eller enligt bestämmelserna i ABL övergår till de övertagande aktiebolagen när ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning.

text: När ett aktiebolag upplöses genom s.k. fullständig delning krävs därför att det eller de av de övertagande bolagen som avser att driva verksamhet vidare i egenskap av lagerhållare ansöker om ett godkännande som lagerhållare. Skatteverket kommer då pröva om det eller de bolagen uppfyller förutsättningarna för ett godkännande.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-325460

title: Upphävande av ställningstagandet ”Beskattning av utländska socialförsäkringspensioner”, dnr 202 328108-18/111

text: Ovannämnda ställningstagande som publicerades den 20 augusti 2018 upphävs från och med 4 september 2020. Ställningstagandet ersätts av ställningstagandet Bedömning av en utländsk pension som socialförsäkringspension eller tjänstepension ( Dnr: 8-442292 ). Se även rättslig vägledning sidorna Socialförsäkringspension och Tjänstepension.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-328995

nyckelord: Inkomstskatt Socialavgifter

title: Förmån av taxiresor under en pandemi

text: 1 Sammanfattning

text: Förmån av fria arbetsresor mellan bostad och arbetsplats beskattas normalt till marknadsvärdet. Om en anställd under en pågående pandemi, med syfte att minska risken för smittspridning, får taxiresor eller liknande reseförmån av sin arbetsgivare bör dock förmånen värderas till motsvarande kostnad för kollektivtrafik.

text: Avdragsrätten för anställda som använt egen bil eller förmånsbil för arbetsresor påverkas inte av ställningstagandet.

text: 2022-02-18: Denna värdering bör tillämpas fr.o.m. mars 2020 och gälla så länge Folkhälsomyndighetens rekommendationer som rör begränsningar för att minska smittspridningen i kollektivtrafiken kvarstår.

text: 2 Frågeställning

text: Med anledning av covid-19-pandemin, även benämnd coronapandemin, förekommer det att arbetsgivare med syfte att minska risken för smittspridning bekostar taxiresor till arbetsplatsen för anställda, t.ex. inom sjukhusvård och äldreomsorg. Det kan även förekomma andra arrangemang med samma syfte, t.ex. att anställda blir hämtade vid bostaden av företagsbil. Fråga har uppkommit hur sådana förmåner bör värderas.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Förmåner är liksom löner och andra inkomster som erhålls på grund av tjänst normalt skattepliktiga för en anställd,

text: 11 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: Arbetsresor, dvs. resor mellan bostaden och arbetsplatsen, är privata resor. Den förmån som uppkommer om arbetsgivaren bekostar resorna värderas normalt till marknadsvärdet, dvs. det pris som den anställda själv hade fått betala för motsvarande tjänst,

text: 61 kap. 2 §

text: IL.

text: Avdrag får under vissa omständigheter göras för skäliga utgifter för resor mellan bostaden och arbetsplatsen (arbetsresor), 12 kap. 26–30 §§ IL. Avdrag får dock göras bara till den del kostnaderna under året sammanlagt överstiger 11 000 kr,

text: 12 kap. 2 § tredje stycket

text: IL.

text: 4 Bedömning

text: Arbetsresor är privata resor och i det fall arbetsgivaren bekostar en anställds arbetsresor uppkommer en skattepliktig förmån. Förmånen värderas normalt till marknadsvärdet, oavsett om resorna företagits med t.ex. buss, tåg eller taxi.

text: 4.1 Skäl för annan värdering under en pandemi

text: Under covid-19-pandemin har olika rekommendationer som berör anställdas resor till arbetet utfärdats av Folkhälsomyndigheten, som är den myndighet som bl.a. har till uppgift att skydda befolkningen mot hälsohot. Utövare av kollektivtrafik har rekommenderats att begränsa antalet passagerare per fordon för att undvika trängsel. Resenärer som tillhör en riskgrupp har även uppmanats att undvika kollektivtrafik. Även resenärer i övrigt har uppmanats att undvika trängsel i kollektivtrafiken för att minska smittorisken. Inställda avgångar har dock i vissa fall medfört ökad trängsel och svårigheter för anställda att ta sig till arbetet utan onödig risk för smitta.

text: Arbetsgivare har med syfte att hjälpa sin personal erbjudit taxiresor eller liknande transporter för arbetsresor som alternativ till kollektivtrafik. Skälet kan vara att minska risken att anställda blir smittade, särskilt om det handlar om anställda som tillhör en riskgrupp. Ett annat skäl kan vara att minska risken att en anställd som t.ex. arbetar på en vårdavdelning för patienter som har covid-19 kan smitta andra resenärer.

text: Enligt Skatteverkets bedömning är en pandemi där ansvarig myndighets rekommendationer att undvika resor med kollektivtrafik en sådan omständighet som bör kunna påverka värderingen av en reseförmån. Att arbetsgivaren erbjuder resor med taxi under dessa omständigheter utgör inte en renodlad förmån för den anställde, utan det ligger även i arbetsgivarens intresse av att bidra till att hålla personal som måste ta sig till arbetsplatsen frisk så att verksamheten kan upprätthållas.

text: Sådana taxiresor bör därför under dessa omständigheter inte värderas högre än vad en motsvarande resa med kollektivtrafiken hade kostat, då detta utgör den normala inbesparingen av privata levnadskostnader för den anställda. Detta bör även gälla om arbetsgivaren bekostar en liknande transport till arbetsplatsen, t.ex. att den anställda hämtas med en företagsbil. Om det handlar om enstaka resor bör värdering göras motsvarande enkelbiljett för kollektivtrafiken på orten, och om det handlar om upprepade resor under längre perioder bör jämförelse göras med periodbiljett etc.

text: Ett skattepliktigt förmånsvärde för sådana arbetsresor är normalt avdragsgillt i motsvarande mån och med motsvarande belopp som om den anställda själv hade betalat beloppet.

text: 4.2 Situationer där ordinarie regler gäller

text: I de fall anställda saknar möjlighet att använda kollektivtrafik för arbetsresorna, och i vanliga fall därför använder t.ex. egen bil eller förmånsbil för att ta sig till arbetet, värderas fria taxiresor till marknadsvärdet.

text: Skatteverkets bedömning i detta ställningstagande påverkar inte avdragsrätten för anställda som använt egen bil eller förmånsbil för arbetsresor. Bedömningen påverkar inte heller fördelningen mellan privatresor och tjänsteresor för anställda som har förmånsbil, dvs. arbetsresorna ändrar inte karaktär pga. pandemin.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-329893-2025

nyckelord:
Förvaltningsrätt & förfarande
Mervärdesskatt
Skattebetalning & borgenärsarbete

title: Ställningstagandet ”Anstånd med betalning i tryckerimomsärenden” ska inte längre tillämpas

text: Ställningstagandet ”Anstånd med betalning i tryckerimomsärenden”, daterat den 20 mars 2015, dnr

text: 131 166415-15/111

text: , ska inte längre tillämpas.

text: Ställningstagandet har tagits fram med anledning av att rättsläget var oklart. Rättsläget är inte längre oklart och ärendena är numera inte aktuella. Det finns därför inte längre skäl att ha kvar ställningstagandet.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-332078

title: Tröghetsregeln och småhus ombyggt till hyreshus

text: 1 Sammanfattning

text: När ett småhus som är en privatbostad byggs om till ett hyreshus som innehåller minst en bostadslägenhet, kan fastigheten med stöd av tröghetsregeln ses som en privatbostadsfastighet under ombyggnadsåret. Från och med året efter ombyggnadsåret är fastigheten en hyreshusenhet och kan därför inte vara en privatbostadsfastighet. Hyreshusenheten är då en näringsfastighet.

text: 2 Frågeställning

text: En fastighet beskattas olika om den är en privatbostadsfastighet eller en näringsfastighet. Med privatbostadsfastighet avses bland annat ett småhus med mark under förutsättning att småhuset är en privatbostad. Annan fastighet än privatbostadsfastighet är näringsfastighet. Ett småhus är privatbostad om det till övervägande del används eller är avsett att användas som permanentbostad eller fritidsbostad av ägaren eller av närstående till ägaren. Det anges i den s.k. tröghetsregeln att om det händer något som gör att bostaden inte längre ska räknas som en privatbostad, ska den ändå räknas som en privatbostad under en viss tidsperiod (rådrumsperiod). Frågan är om en fastighet kan vara privatbostadsfastighet med stöd av tröghetsregeln när förändringen består i att ett småhus har byggts om till ett hyreshus?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Med privatbostad avses ett småhus som till övervägande del används eller är avsett att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. Ett småhus som är inrättat till bostad åt två familjer räknas som privatbostad om det till väsentlig del används eller är avsett att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller fritidsboende (

text: 2 kap. 8 § inkomstskattelagen

text: [1999:1229], IL).

text: Frågan om en bostad ska räknas som privatbostad under ett visst kalenderår ska bestämmas på grundval av förhållandena vid årets utgång. Om bostaden överlåts under året, ska i stället förhållandena på överlåtelsedagen vara avgörande (

text: 2 kap. 10 §

text: IL).

text: Tröghetsregeln; Om det inträffar något som gör att en bostad hos samma ägare inte längre ska räknas som privatbostad, ska den ändå räknas som privatbostad under det kalenderår då ändringen sker och det följande året, om inte ägaren begär annat. Om bostaden övergår till en ny ägare under kalenderåret därefter, ska den räknas som en privatbostad för den gamle ägaren under det året också, om han inte begär annat (

text: 2 kap. 11 §

text: IL).

text: Med privatbostadsfastighet avses, under förutsättning att småhuset eller ägarlägenheten är en privatbostad,

text: småhus med mark som utgör småhusenhet,

text: småhus på annans mark,

text: småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet, och

text: ägarlägenhetsenhet.

text: Med privatbostadsfastighet avses också tomtmark, om avsikten är att bygga en privatbostad på den. I fråga om tomtmarken gäller vad som sägs om privatbostad i 10-12 §§. Med näringsfastighet avses en fastighet som inte är en privatbostadsfastighet (2 kap. 13-14 §§ IL).

text: Innehav av näringsfastigheter räknas alltid som näringsverksamhet (

text: 13 kap. 1 § 3 st.

text: IL).

text: Med småhus, småhusenhet, ägarlägenhet, ägarlägenhetsenhet, hyreshus, hyreshusenhet, industrienhet, lantbruksenhet och taxeringsenhet avses hus, fastigheter och enheter av de slag som avses i

text: fastighetstaxeringslagen

text: 2 kap. 15 § 1 st.

text: IL).

text: Till inkomstslaget kapital räknas inkomster och utgifter på grund av innehav av tillgångar och skulder, och i form av kapitalvinster och kapitalförluster (

text: 41 kap. 1 § 1 st.

text: IL).

text: Till inkomstslaget kapital räknas inte inkomster och utgifter som räknas till inkomstslaget näringsverksamhet (

text: 41 kap. 1 § 2 st.

text: IL).

text: Ersättningar när en privatbostadsfastighet eller privatbostad upplåts samt ersättningar när produkter från sådana fastigheter eller bostäder avyttras ska tas upp. Detsamma gäller ersättningar när en bostad som innehas med hyresrätt upplåts (

text: 42 kap. 30 § 1 st.

text: IL).

text: Fastighetstaxering ska ske på grundval av fastighets användning och beskaffenhet vid taxeringsårets ingång (

text: 1 kap. 6 § fastighetstaxeringslagen

text: [1979:1152], FTL).

text: Med småhus avses en byggnad som är inrättad till bostad åt en eller två familjer. Med hyreshus avses en byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre familjer eller till kontor, butik, hotell, restaurang och liknande (

text: 2 kap. 2 §

text: FTL).

text: Byggnadstypen ska bestämmas med hänsyn till det ändamål som byggnaden till övervägande del är inrättad för och det sätt som byggnaden till övervägande del används på (

text: 2 kap. 3 §

text: FTL).

text: Är ett hyreshus inrättat för både bostäder och lokaler ska bostadsdelen och lokaldelen utgöra skilda värderingsenheter (

text: 6 kap. 3 §

text: FTL).

text: Ändrad användning och beskaffenhet omfattas av bygglov och föranleder särskild fastighetstaxering. Särskild fastighetstaxering ska bland annat ske om typ av taxeringsenhet eller taxeringsenhets skatte- eller avgiftspliktsförhållande bör ändras (

text: 16 kap. 2 §

text: FTL).

text: Skatteverket förelägger den som är ägare vid årets ingång att lämna särskild fastighetsdeklaration om den inte har lämnat sådan deklaration (26 kap. 1 och 2 §§ FTL).

text: Högsta förvaltningsdomstolen lägger den indelning som gjorts i enlighet med reglerna i

text: fastighetstaxeringslagen

text: som grund för den inkomstskattemässiga klassificeringen. ”Vid tillämpning av

text: 2 § lagen (1968:276)

text: om uppskov i vissa fall med beskattning av realisationsvinst har ersättningsfastighet, som avstyckats från jordbruksfastighet, ansetts ha natur av jordbruksfastighet trots att den vid fastighetstaxering senare taxerats som annan fastighet” (RÅ 1983 1:8).

text: Eftersom reglerna fäster avgörande vikt vid användningssättet kan situationer uppstå då det finns en risk för att en omklassificering från privatbostadsfastighet till näringsfastighet inträder även när detta inte är sakligt motiverat. De som avses är närmast sådana situationer som när en person flyttar från en bostad som dittills varit hans permanentbostad och denna efter en tid därefter står tom i avvaktan på försäljning eller när en person har ärvt eller genom testamente eller annat benefikt förvärv erhållit en bostadsfastighet och hen inte bor eller avser att bosätta sig på fastigheten (

text: prop. 1990/91:54 s. 189

text: Lagstiftaren anser att en tvåårsfrist innebär en lämplig respittid. Inom denna tid bör ägaren normalt ha ordnat sina förhållanden så att det inte uppkommer en omklassificering eller hunnit överväga en mer bestående förändring i sitt sätt att nyttja bostadsbyggnaden som bör leda till en omklassificering. Har en privatbostad överlåtits under denna rådrumstid bör således inte detta leda till att bostaden ska räknas som näringsfastighet (

text: prop. 1990/91:54 s. 190

text: Utgångspunkten för tröghetsregeln är att det vid bedömningen vid ett visst kalenderårs utgång visar sig att det under det gångna året inträffat något som enligt övriga bestämmelser innebär att bostaden inte längre kan anses vara en privatbostad. Det kan t.ex. vara så att en större andel av ytan börjat användas för annat än boende, att byggnaden inte längre är ett sådant småhus som avses i 5 § första stycket i den numera upphävda kommunalskattelagen eller att ägaren inte längre tänker återvända till en uthyrd eller obebodd bostad. (Per Sjöblom, Privatbostads- och näringsfastigheter – En kommentar s. 31).

text: 4 Bedömning

text: Tröghetsregeln anger att en bostad förblir privatbostad under en viss period, en rådrumsperiod, trots att det har inträffat något som gör att den inte längre uppfyller kriterierna för att vara en privatbostad. Lagtexten definierar inte vilka förändringar som avses utan den omfattar utifrån sin ordalydelse alla förändringar under förutsättning att bostaden fortfarande kan anses utgöra en bostad. Skatteverket anser därför att även när förändringen består i att ett småhus har byggts om till ett hyreshus som innehåller minst en bostadslägenhet så fortsätter byggnaden under rådrumsperioden att vara en privatbostad. Om småhuset till exempel har byggts om till ett hyreshus med enbart lokaler blir tröghetsregeln enligt Skatteverket inte tillämplig eftersom byggnaden då inte längre är en bostad.

text: Frågan som återstår att avgöra är då om detta att det anges att bostaden ska anses vara en privatbostad också medför att fastigheten ska anses vara en privatbostadsfastighet.

text: Definitionen av privatbostadsfastighet i

text: 2 kap. 13 §

text: IL relaterar till bland andra begreppen småhus och småhusenhet som vid inkomstbeskattningen har samma innebörd som vid fastighetstaxeringen (

text: 2 kap. 15 §

text: IL). Skatteverket har därför i ställningstagande 2007-11-16 ”Rätt beskattningsår för ändring av fastighets skattemässiga karaktär vid ombyggnad” (dnr 131 678347–07/111) ansett att inkomstbeskattningen bör knytas till den indelning av byggnadstyper som följer av en tillämpning enligt

text: fastighetstaxeringslagen

text: , se även RÅ 1983 1:8. Fastighetstaxeringen sker på grundval av fastighetens användning och beskaffenhet vid årets ingång (

text: 1 kap. 6 §

text: FTL).

text: En taxeringsenhet som är indelad som en småhusenhet utifrån byggnadens användning och beskaffenhet vid ingången av året kommer därmed att vara en sådan taxeringsenhet hela ombyggnadsåret (

text: 1 kap. 6 §

text: FTL). Med ombyggnadsåret avses här det år byggnaden har tagits eller kunnat tas i bruk på avsett sätt dvs. som hyreshus. Annorlunda uttryckt är ombyggnadsåret året som föregår det år fastigheten ska fastighetstaxeras som en hyreshusenhet. En byggnad som byggs om från småhus till hyreshus kommer hela ombyggnadsåret (år 1) att vara ett småhus såväl fastighetstaxerings- som inkomstskattemässigt. Frågan om en bostad är en privatbostad avgörs i normalfallet vid beskattningsårets utgång. I och med att fastigheten kommer att vara en småhusenhet hela året så blir den även en småhusenhet vid årets utgång. Om ett sådant ombyggt småhus till övervägande del eller i vissa fall till väsentlig del används av ägaren eller honom närstående för permanent boende eller som fritidshus vid årets utgång, är det fortfarande en privatbostad enligt

text: 2 kap. 8 §

text: IL. Tröghetsregeln blir därför inte tillämplig år 1. Om bostaden i stället t.ex. hyrs ut till utomstående så att den inte kan ses som en privatbostadsfastighet enligt

text: 2 kap. 8 §

text: IL, medför tröghetsregeln att den förändrade bostaden ska ses som en privatbostad. Den ombyggda småhusenheten blir därför en privatbostadsfastighet under ombyggnadsåret trots den förändrade användningen, om inte fastighetsägaren begär annat.

text: När det gäller året efter ombyggnadsåret är byggnaden fastighetstaxerad som ett hyreshus utifrån användning och beskaffenhet vid det årets ingång. En hyreshusenhet eller ett hyreshus kan inte vara en privatbostadsfastighet enligt lagtextens ordalydelse i

text: 2 kap. 13 §

text: IL. Det är endast småhusenheter, småhus på annans mark, småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet, ägarlägenhetsenheter och i vissa fall tomtmark som kan vara det. Den omständigheten att hyreshuset med stöd av tröghetsregeln är en privatbostad förändrar inte detta, då lagtexten även kräver att fråga är om hus och enheter av det slag som räknas upp i

text: 2 kap 13 §

text: IL.

text: Det framgår av förarbetena att avsikten med tröghetsregeln är att åstadkomma ett rådrum så att fastighetsägaren antingen ska hinna ordna sina förhållanden så att någon omklassificering inte ska ske eller hinner överväga om hens förändrade sätt att nyttja bostaden ska bli bestående. Tanken är att ett förändrat användningssätt inte ska behöva leda till oskäliga omklassificeringar (

text: prop. 1990/91:54 s. 189

text: ). När ett hus har byggts om till ett hyreshus är den förändringen bestående redan från början genom en aktiv handling. Det är inte enbart en fråga om ett förändrat användningssätt utan byggnadens beskaffenhet har också förändrats, då byggnaden har inrättats till boende för fler än två familjer (fler än två lägenheter). Det kan därmed inte heller anses strida mot intentionen med tröghetsregeln att frågan om vad som kan anses vara en privatbostadsfastighet tolkas i enlighet med lagtextens ordalydelse i 2 kap. 11 och 13 §§ IL.

text: Hur ska då en näringsfastighet på vilken det återfinns en privatbostad beskattas löpande? En näringsfastighet beskattas enligt

text: 13 kap. 1 §

text: IL i inkomstslaget näringsverksamhet. Enligt

text: 41 kap. 1 § 2 st.

text: IL räknas till inkomstslaget kapital inte inkomster och utgifter som räknas till inkomstslaget näringsverksamhet. Vidare anges i 42 kap. 30 § och 47 kap. 1 § IL att fråga ska vara om en privatbostadsfastighet för att beskattning ska ske i inkomstslaget kapital. Det som anges i

text: 42 kap. 30 §

text: IL att en privatbostad ska beskattas i inkomstslaget kapital avser i första hand bostadsrätter som är privatbostäder.

text: Skatteverket anser med hänsyn taget till ovanstående att en privatbostadsfastighet där byggnaden byggts om från att vara ett småhus till att bli ett hyreshus med minst en bostadslägenhet kan vara en privatbostadsfastighet med stöd av tröghetsregeln under ombyggnadsåret. Från och med året efter ombyggnationen blir fastigheten en hyreshusenhet och en sådan taxeringsenhet kan inte vara en privatbostadsfastighet. Den blir en näringsfastighet. Löpande inkomster och utgifter beskattas därför i inkomstslaget näringsverksamhet.

text: Exempel:

text: Ett småhus har byggts om till ett hyreshus med tre lika stora lägenheter under år 1. I en av lägenheterna bor ägaren med sin familj medan de två andra hyrs ut till utomstående på långtidskontrakt. Inkomsterna från uthyrningen uppgår till 60 000 kr år 1 och 240 000 kr år 2. Fastigheten är en småhusenhet år 1 där bostaden med stöd av tröghetsregeln är en privatbostad vid årets utgång, om fastighetsägaren inte begär annat, trots att användningen har förändrats. Fastigheten är fortfarande en privatbostadsfastighet och uthyrningsinkomsterna ska beskattas enligt

text: 42 kap. 30 §

text: IL. För året efter ombyggnationen är fastigheten en hyreshusenhet och en sådan kan inte vara privatbostadsfastighet, varför den är en näringsfastighet. En ägare av näringsfastighet ska beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet för fastighetens löpande inkomster.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-332268-2025

title: Uppdelning av ingående mervärdesskatt

text: 1 Sammanfattning

text: Blandad verksamhet

text: Skatteverket anser att praxis från Högsta förvaltningsdomstolen innebär följande för en beskattningsbar person som bedriver blandad verksamhet där den ingående skatten ska delas upp:

text: Bestämmelserna i ML ska tillämpas så att uppdelningen efter skälig grund så långt möjligt motsvarar resursförbrukningen i verksamheten. Det innebär bl.a. att om det finns en annan metod än en uppdelning efter årsomsättning, som mer exakt visar hur de förvärvade varorna och tjänsterna förbrukas i verksamheten, så ska denna metod användas.

text: En beskattningsbar person kan genom direkt effekt välja att tillämpa bestämmelserna om årsomsättning som fördelningsgrund i mervärdesskattedirektivet i stället för bestämmelserna i ML.

text: Om en beskattningsbar person väljer att tillämpa mervärdesskattedirektivet ska den ingående skatten delas upp på det sätt som framgår av huvudregeln i artiklarna 173.1 och 174 i enlighet med den tolkning EU-domstolen gjort av dessa bestämmelser. Enligt Skatteverket innebär det att hela årsomsättningen ska tas med vid beräkningen. Att den beskattningsbara personen kan ha flera verksamhetsgrenar påverkar inte denna beräkning. Om en beskattningsbar person har etableringar i flera länder ska dock bara den omsättning som förvärvet avser tas med vid beräkningen. Det innebär att om ett förvärv bara används av en etablering så är det endast årsomsättningen i denna etablering som ska beaktas vid beräkningen.

text: Avdragsbegränsningar, privata inköp och icke-ekonomisk verksamhet

text: Mervärdesskattedirektivet kan inte tillämpas med direkt effekt om förvärvet delvis avser en avdragsbegränsning, delvis används privat eller delvis används i en icke-ekonomisk verksamhet. Om förvärvet i dessa fall dessutom används i en blandad verksamhet kan dock mervärdesskattedirektivet normalt tillämpas med direkt effekt till den del förvärvet används i den blandade verksamheten.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet ”Uppdelning av ingående mervärdesskatt” daterat den 2 februari 2024, dnr

text: . Ställningstagandet innebär en ändrad bedömning gällande uppdelning av ingående skatt i en blandad verksamhet i de fall ett förvärv både används för transaktionerna som inte medför avdragsrätt och i samma utsträckning omfattas av en avdragsbegränsning. I dessa fall kan mervärdesskattedirektivet normalt åberopas med direkt effekt. Ställningstagandet innehåller inte längre sådan information som kan framgå direkt på vägledningssidor.

text: 2 Frågeställning

text: Högsta förvaltningsdomstolen, HFD, har i flera mål konstaterat att artiklarna 173.1 och 174 i mervärdesskattedirektivet får anses ha direkt effekt vid uppdelning av ingående skatt i en blandad verksamhet (se t.ex.

text: HFD 2023 ref. 45

text: och

text: HFD 2025 not. 29

text: Med anledning av domarna kvarstår frågor om hur uppdelning ska göras i vissa situationer. Skatteverket redogör därför för sin syn på hur ingående skatt ska hanteras i följande situationer:

text: Förvärv i blandad verksamhet

text: Uppdelning i samband med en avdragsbegränsning eller vid privat användning

text: Uppdelning i samband med icke-ekonomisk verksamhet

text: Ställningstagandet behandlar inte uppdelning enligt

text: 13 kap. 30 §

text: ML.

text: Med förvärv i detta ställningstagande avses även import.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Mervärdesskattelagen

text: I den utsträckning en beskattningsbar person använder varorna och tjänsterna för sina beskattade transaktioner inom landet får denne, från den mervärdesskatt som ska betalas, dra av ingående skatt som bl.a. hänför sig till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster till den beskattningsbara personen (

text: 13 kap. 6 § mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML).

text: En beskattningsbar person får under vissa förutsättningar också göra avdrag för ingående skatt i den utsträckning varorna och tjänsterna används för transaktioner utanför landet eller för vissa transaktioner som är undantagna från skatteplikt (13 kap. 9–10 §§ ML).

text: Om den ingående skatten avser en beskattningsbar persons förvärv eller import som;

text: bara delvis är avdragsgill

text: görs gemensamt för flera ekonomiska verksamheter, av vilka det saknas avdragsrätt i någon

text: görs för en verksamhet där det delvis saknas rätt till avdrag

text: får avdrag endast göras för skatten på den del av ersättningen eller inköpspriset som hänför sig till den del av förvärvet eller importen som är avdragsgill respektive hänför sig till en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt. Om denna del inte kan fastställas, får avdragsbeloppet i stället bestämmas genom uppdelning efter skälig grund. Det gäller även ingående skatt som till viss del avser annat än den ekonomiska verksamheten (

text: 13 kap. 29 §

text: ML).

text: 3.2 Svensk praxis

text: En uppdelning efter skälig grund ska så långt möjligt motsvara resursförbrukningen i de olika verksamhetsgrenarna (

text: HFD 2014 ref. 18

text: I).

text: HFD har i ett senare mål konstaterat att

text: HFD 2014 ref. 18

text: I gällde frågan hur omsättningsmetoden skulle tillämpas i ett konkret fall. I målet hade inte ifrågasatts att den svenska regleringen var förenlig med EU-rätten och något yrkande om att mervärdesskattedirektivets regler skulle tillämpas med direkt effekt fanns inte. Rättsfallet ger därmed föga vägledning när det gäller om en enskild kan stödja sig direkt på direktivbestämmelserna vid beräkningen av avdraget för ingående skatt. Denna fråga ska i stället avgöras utifrån EU-domstolens praxis (

text: HFD 2023 ref. 45

text: , punkt 21).

text: HFD har därefter konstaterat att artiklarna 173.1 och 174 i mervärdesskattedirektivet har direkt effekt vid en uppdelning i en blandad verksamhet. Det innebär att en beskattningsbar person kan välja att stödja sig direkt på bestämmelserna i dessa artiklar för att få den avdragsgilla andelen ingående skatt fastställd med tillämpning av direktivets omsättningsbaserade beräkningsmetod (

text: HFD 2023 ref. 45

text: punkterna 28–30). Det förhållandet att den ingående skatten delvis även skulle vara hänförlig till avdragsförbudet för stadigvarande bostad i

text: 13 kap. 26 §

text: ML saknar betydelse (

text: HFD 2025 not. 29

text: , punkt 22).

text: Avdragsförbudet är en schablonregel som ska tillämpas oberoende av om huvudregeln i

text: mervärdesskattelagen

text: skulle medföra rätt till avdrag därför att skatten hänför sig till förvärv i en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt. El- och vattensystem är en del av bostadsbyggnaden och den ingående skatt som avser el- och vattensystem omfattas därför av avdragsförbudet avseende stadigvarande bostad (

text: HFD 2021 ref. 4

text: punkterna 12 och 17).

text: 3.3 Mervärdesskattedirektivet

text: Rätt till avdrag finns för ingående skatt på varor och tjänster som tillhandahållits av en annan beskattningsbar person i den mån varorna eller tjänsterna används för beskattade transaktioner (

text: artikel 168 i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: En beskattningsbar person har även rätt till avdrag för ingående skatt i den mån varorna eller tjänsterna används för vissa transaktioner utom landet eller för vissa undantagna transaktioner (artikel 169 i mervärdesskattedirektivet).

text: Är varor och tjänster avsedda både för transaktioner där den ingående skatten är avdragsgill och för transaktioner där den ingående skatten inte är avdragsgill är endast den del av den ingående skatten avdragsgill som avser de förstnämnda transaktionerna. Den avdragsgilla andelen ska bestämmas i enlighet med artiklarna

text: och

text: för alla transaktioner som utförs av den beskattningsbara personen (artikel 173.1 i mervärdesskattedirektivet).

text: Den avdragsgilla andelen ska vara resultatet av ett bråk bestående av följande belopp:

text: a) I täljaren, det sammanlagda beloppet, exklusive mervärdesskatt, av den omsättning per år som avser transaktioner som medför rätt till avdrag enligt artiklarna

text: och

text: b) I nämnaren, det sammanlagda beloppet, exklusive mervärdesskatt, av den omsättning per år som avser transaktioner som ingår i täljaren och till transaktioner som inte medför rätt till avdrag (artikel 174.1 första stycket i mervärdesskattedirektivet).

text: Den avdragsgilla andelen ska bestämmas varje år och omräknas till ett procenttal, avrundat uppåt till nästa heltal (artikel 175.1 i mervärdesskattedirektivet).

text: Medlemsstaterna får dock tillåta eller ålägga den beskattningsbara personen att i stället bestämma en andel för varje verksamhetsgren eller göra avdraget på grundval av användningen av alla eller en del av varorna och tjänsterna (artikel 173.2 a-c i mervärdesskattedirektivet).

text: 3.4 Praxis från EU-domstolen

text: Artikel 168 i mervärdesskattedirektivet innebär en rätt till avdrag för ingående skatt endast i den mån varorna och tjänsterna används för den beskattningsbara personens beskattade transaktioner. Av själva lydelsen framgår därmed en skyldighet att fördela ingående skatt om inte all skatt används för den beskattningsbara personens beskattade transaktioner (

text: , Związek Gmin Zagłębia Miedziowego, punkterna 32 och 33).

text: I ett första led ska ett förvärv som används i en blandad verksamhet uteslutande hänföras till en utgående transaktion som medför avdragsrätt eller en utgående transaktion som inte medför avdragsrätt. Det gäller dock inte om ett sådant hänförande i praktiken visar sig vara alltför komplext och därför är svårt att genomföra (jfr

text: , Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR, punkterna 23 och 26).

text: Syftet med artikel 173.2 i mervärdesskattedirektivet är att ge medlemsstaterna möjlighet att uppnå mer exakta resultat vid beräkningen av den avdragsgilla andelen (

text: , BLC Baumarkt, punkt 23).

text: En etablering registrerad i en medlemsstat kan ha kostnader som uteslutande används för såväl skattepliktiga som från skatteplikt undantagna transaktioner utförda av etableringens huvudkontor beläget i en annan medlemsstat. I ett sådant fall ska en avdragsgill andel tillämpas som motsvarar kvoten av ett bråk där nämnaren består av omsättningen, exklusive mervärdesskatt, som enbart utgörs av huvudkontorets transaktioner och där täljaren utgörs av huvudkontorets beskattningsbara transaktioner som även skulle medfört avdragsrätt om de hade utförts i den medlemsstat där etableringen är registrerad (

text: , Morgan Stanley & Co International, punkt 46).

text: Om ett företag har ett huvudkontor i en medlemsstat och etableringar i andra medlemsstater skulle syftet med avdragsrätten allvarligt äventyras om omsättningen från alla fasta etableringsställen skulle beaktas vid beräkningen av den avdragsrätt som är tillämplig på en etablerad beskattningsbar persons huvudkontor (

text: , Le Crédit Lyonnais, punkt 35).

text: En icke-ekonomisk verksamhet omfattas inte av tillämpningsområdet för mervärdesskatt. När en beskattningsbar person samtidigt bedriver ekonomisk verksamhet och icke-ekonomisk verksamhet kan avdrag endast medges för den mervärdesskatt som avser en ekonomisk verksamhet som är skattepliktig. Vid en uppdelning av ingående skatt som är gemensam för sådana verksamheter ska medlemsstaterna fastställa lämpliga metoder och kriterier som på ett objektivt sätt avspeglar den faktiska fördelningen av ingående skatt. Medlemsstaterna kan antingen använda sig av en fördelningsnyckel som beaktar vilka slags investeringar som gjorts eller av en fördelningsnyckel som beaktar vilka slags transaktioner som har genomförts, eller en annan lämplig fördelningsnyckel (

text: Securenta punkterna 30–31 och 37–38 samt

text: och

text: Larentia + Minerva m.fl. punkterna 30–31).

text: Fördelningen mellan den del som används i en ekonomisk verksamhet och den del som endast används privat ska ske på grundval av proportionerna mellan användningen i ekonomisk verksamhet och användningen privat under det år då förvärvet gjordes (

text: , Armbrecht, punkt 21).

text: En unionsrättslig regel som har direkt effekt har alltid företräde framför nationell lag och ska tillämpas oavsett vad som föreskrivs i den nationella rättsordningen (se t.ex. 6/64, Costa v. ENEL).

text: Medlemsstaterna är inte skyldiga att tillämpa avrundningsregeln i artikel 175.1 i mervärdesskattedirektivet, när den avdragsgilla andelen av den ingående skatten beräknas på annat sätt än direktivets omsättningsmetod (

text: , Royal Bank of Scotland, punkterna 22–25).

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Förvärv i blandad verksamhet

text: Skatteverket anser att praxis från HFD innebär följande:

text: Bestämmelserna i 13 kap. 6 § och 13 kap. 29 § första stycket 2–3 och andra stycket ML ska tillämpas på så sätt att uppdelningen efter skälig grund så långt möjligt motsvarar resursförbrukningen i verksamheten. Det innebär bl.a. att om det finns en annan metod än en uppdelning efter årsomsättning, som mer exakt visar hur de förvärvade varorna och tjänsterna förbrukas i verksamheten, så ska denna metod användas.

text: En beskattningsbar person kan genom direkt effekt välja att tillämpa mervärdesskattedirektivets bestämmelser om årsomsättning som fördelningsgrund i artiklarna 173.1 och 174 i stället för bestämmelserna i 13 kap. 29 § första stycket 2–3 och andra stycket ML.

text: 4.1.1 ML:s bestämmelser i förhållande till mervärdesskattedirektivets bestämmelser

text: Grunden för avdragsrätt inom mervärdesskatteområdet finns i artikel 168 i mervärdesskattedirektivet respektive i

text: 13 kap. 6 §

text: ML. Av dessa bestämmelser framgår att avdrag får göras ”i den mån” respektive ”i den utsträckning” varorna eller tjänsterna används för beskattade transaktioner. Därtill finns kompletterande bestämmelser som innebär att avdragsrätt även finns vid vissa undantagna transaktioner och transaktioner utom landet. Det innebär att avdragsrätt bara finns till den del förvärvet används för sådana transaktioner som framgår av dessa bestämmelser.

text: Hur uppdelningen sedan ska göras om förvärvet används även för andra transaktioner framgår av andra bestämmelser (artiklarna 173–175 i mervärdesskattedirektivet respektive

text: 13 kap. 29 §

text: ML).

text: Uppdelningen vid blandad verksamhet ska enligt mervärdesskattedirektivets huvudregel göras genom att använda årsomsättning som fördelningsgrund (artiklarna

text: och

text: ). Medlemsstaterna har dock enligt t.ex.

text: artikel 173.2 c

text: möjlighet att tillåta eller ålägga den beskattningsbara personen att göra avdraget på grundval av användningen av alla eller en del av varorna och tjänsterna.

text: HFD har prövat den svenska bestämmelsen om uppdelning av ingående skatt i en blandad verksamhet och fastslagit att det inte finns någon bestämmelse som genomför artikel 173.2 c i mervärdesskattedirektivet i svensk rätt. Det saknas därför grund för att, mot en beskattningsbar persons vilja, tillämpa den metod som anges där för att bestämma andelen avdragsgill ingående skatt vid blandad verksamhet. Mervärdesskattedirektivets huvudregel, d.v.s. den omsättningsbaserade beräkningsmetoden i artiklarna

text: och

text: , har dock ansetts ha direkt effekt vilket innebär att personen kan välja att stödja sig direkt på dessa bestämmelser för att bestämma den avdragsgilla andelen ingående skatt (

text: HFD 2023 ref. 45

text: HFD har även konstaterat att bestämmelserna i ML innebär att en uppdelning efter skälig grund så långt möjligt ska motsvara resursförbrukningen i de olika verksamhetsgrenarna. I det målet hade inte direkt effekt åberopats (

text: HFD 2014 ref. 18

text: I).

text: Om ML tillämpas ska alltså uppdelningen ske efter förvärvets resursförbrukning. Om den beskattningsbara personen istället väljer att tillämpa mervärdesskattedirektivet med direkt effekt ska årsomsättningen användas som fördelningsgrund.

text: Om årsomsättning är den beräkningsmetod som mest exakt visar hur resurserna förbrukas i verksamheten kan även Skatteverket i ett beslut använda årsomsättning vid beräkningen av avdraget. Den ingående skatten delas då upp med stöd av bestämmelserna i ML.

text: När kan direkt effekt tillämpas?

text: Den beskattningsbara personen behöver inte på något särskilt sätt åberopa att få tillämpa mervärdesskattedirektivet med direkt effekt. Det räcker att årsomsättningen har använts i enlighet med direktivets huvudregel vid en uppdelning av den ingående skatten eller att personen begär att årsomsättning ska tillämpas.

text: Det är även möjligt att tillämpa mervärdesskattedirektivet med direkt effekt endast för vissa förvärv och använda bestämmelsen om skälig grund i ML för övriga förvärv.

text: Mervärdesskattedirektivet kan tillämpas med direkt effekt om ett förvärv används i blandad verksamhet även om förvärvet både används för transaktionerna som inte medför avdragsrätt och i samma utsträckning omfattas av en avdragsbegränsning. Eftersom avdragsbegränsningarna är schablonregler finns det dock situationer då ingen uppdelning ska göras. Enligt Skatteverkets uppfattning gäller det t.ex. kostnader som avser en fastighet där samma yta omväxlande hyrs ut som en undantagen bostadsupplåtelse och i skattepliktig rumsuthyrning. I ett sådant fall gäller avdragsförbudet för stadigvarande bostad fullt ut. Det innebär att någon uppdelning inte blir aktuell.

text: Beräkning av den avdragsgilla delen när årsomsättning används för uppdelning

text: Om årsomsättning används som beräkningsmetod vid uppdelningen av den ingående skatten ska beräkningen av den avdragsgilla andelen göras i enlighet med mervärdesskattedirektivets regler. Enligt Skatteverkets bedömning gäller det oavsett om direktivet åberopas med direkt effekt eller om det vid en tillämpning av ML är årsomsättningen som mest exakt visar resursförbrukningen. I ett sådant fall kan även direktivets bestämmelse om avrundning tillämpas. Den avdragsgilla andelen som omräknas till ett procenttal får då avrundas uppåt till nästa heltal. Om någon annan metod används vid uppdelning av den ingående skatten får procenttalet för den avdragsgilla andelen inte avrundas på det sättet. Skatteverket anser att procenttalet i dessa fall ska räknas fram med minst två decimaler.

text: 4.1.2 Blandad verksamhet - uppdelning med tillämpning av ML

text: Eftersom uppdelningen vid en tillämpning av ML ska göras efter resursförbrukningen kan olika fördelningsnycklar användas. Vilken fördelningsnyckel som ska användas beror på det aktuella förvärvet, vilken typ av verksamhet som bedrivs och hur kostnadsstrukturen i den aktuella verksamheten ser ut. Detta innebär att det kan finnas skäl för en beskattningsbar person att använda flera olika fördelningsnycklar.

text: Vilka fördelningsnycklar kan tillämpas

text: Skatteverket anser att årsomsättningen i normalfallet ska användas som fördelningsnyckel för att bedöma användningen av en förvärvad vara eller tjänst. Årsomsättningen ger normalt en bra bild av hur resurserna används och förbrukas i verksamheten. Årsomsättningen är även en uppgift som en beskattningsbar person på ett enkelt sätt kan visa och som även kan mätas på ett för Skatteverket objektivt verifierbart sätt.

text: Om det finns en annan fördelningsnyckel än årsomsättning som mer exakt visar hur resurserna förbrukas i verksamheten, d.v.s. hur de förvärvade varorna och tjänsterna används i verksamheten, ska istället denna fördelningsnyckel användas. Det gäller dock inte om den beskattningsbara personen åberopat direkt effekt av mervärdesskattedirektivets bestämmelser.

text: Nedlagd arbetstid som grund för att bedöma användningen är en metod som i normalfallet är svår att verifiera samt svår för Skatteverket att kontrollera. Det gäller framför allt verksamheter där en och samma anställd arbetar både med skattepliktiga och från skatteplikt undantagna transaktioner som inte medför avdragsrätt. Enligt Skatteverkets uppfattning bör dock nedlagd tid kunna användas när respektive anställd uteslutande arbetar med skattepliktiga alternativt undantagna transaktioner. Nedlagd tid bör även kunna användas när det är frågan om verksamheter där tiden registreras för andra ändamål än enbart för mervärdesskatteredovisningen, exempelvis verksamheter där registrerad tid används för fakturering. Exempel på tillförlitligt underlag för att styrka att den valda fördelningsnyckeln mer exakt visar hur inköpet används i verksamheten är t.ex. tidredovisningen i kombination med fakturering till tredje man.

text: Förvärv som endast avser vissa transaktioner eller vissa delar av verksamheten

text: Det är enbart de transaktioner som har samband med förvärvet eller de omständigheter som är relevanta för uppdelningen som ska tas med vid beräkningen av den avdragsgilla andelen. Det innebär att om en beskattningsbar person har flera verksamhetsgrenar och förvärvet endast används till två av verksamhetsgrenarna så ska endast årsomsättningen i dessa två räknas med vid en uppdelning av den ingående skatten. Motsvarande gäller även om andra fördelningsnycklar används. Om t.ex. yta används som fördelningsnyckel är det bara den yta som är relevant för beräkningen som ska användas i samband med uppdelningen. Detsamma gäller om en beskattningsbar person har etableringar i flera länder, då ska personen bara beakta de utgående transaktionerna i den eller de etableringar som den ingående skatten har samband med.

text: I vissa situationer kan flera uppdelningar behöva göras för att få fram resursförbrukningen avseende ett visst förvärv. Det kan t.ex. vara förvärv som först kan fördelas efter användningen i olika verksamhetsgrenar och därefter efter årsomsättningen i respektive verksamhetsgren. Ett exempel på en sådan uppdelning kan vara förvärv som används i flera verksamhetsgrenar men som endast indirekt används i en av dessa. Till exempel kan ett företag som har etableringar i flera länder göra ett förvärv som används av en etablering, men där denna etablering även använder förvärvet för ett understödjande arbete till en annan etablering. Det innebär att förvärvet används av båda dessa etableringar. I ett sådant fall kan det vara mer rättvisande att göra en första uppdelning med utgångspunkt t.ex. i den internfakturering som sker. Eftersom en sådan beräkning utgår från användningen kan avrundningsregeln i mervärdesskattedirektivet inte användas. Det gäller även om årsomsättningen används vid den sista uppdelningen. Det innebär att procenttalet ska räknas fram med minst två decimaler.

text: 4.1.3 Blandad verksamhet - uppdelning vid direkt effekt av mervärdesskattedirektivet

text: Skatteverket anser att hela årsomsättningen ska tas med vid beräkningen av den avdragsgilla andelen om en beskattningsbar person åberopar mervärdesskattedirektivet med direkt effekt. Att den beskattningsbara personen kan ha flera verksamhetsgrenar och förvärvet inte används för alla dessa verksamhetsgrenar påverkar därför inte denna beräkning. För att det ska bli aktuellt att dela upp den ingående skatten måste det dock vara frågan om ett förvärv som endast delvis medför avdragsrätt, d.v.s. en gemensam kostnad.

text: Av huvudregeln i artikel 173.1 andra stycket i mervärdesskattedirektivet framgår att den avdragsgilla andelen ska bestämmas efter årsomsättningen av alla transaktioner som utförs av den beskattningsbara personen. En medlemsstat kan visserligen avvika från mervärdesskattedirektivets huvudregel under förutsättning att den valda metoden garanterar ett mer exakt fastställande av den avdragsgilla andelen än vad huvudregeln skulle göra, t.ex. kan en uppdelning göras för varje verksamhetsgren. HFD har dock konstaterat att ingen av de valfria metoderna i mervärdesskattedirektivet har införts i ML, vilket innebär att en uppdelning ska göras enligt huvudregeln.

text: Om en beskattningsbar person har etableringar i flera länder ska däremot bara den omsättning som förvärvet avser tas med vid beräkningen. Det innebär att om ett förvärv bara används av en etablering så är det endast årsomsättningen i denna etablering som ska användas vid beräkningen och inte omsättningen i alla etableringar.

text: 4.2 Uppdelning i samband med en avdragsbegränsning eller vid privat användning

text: Artikel 173 i mervärdesskattedirektivet gäller enbart uppdelning av ingående skatt i en blandad verksamhet. Det innebär att denna bestämmelse inte kan tillämpas med direkt effekt när en uppdelning ska göras med anledning av att ett förvärv delvis omfattas av en avdragsbegränsning eller delvis används privat. Direktivet kan dock tillämpas med direkt effekt om ett förvärv till viss del omfattas av en avdragsbegränsning och i samma utsträckning används för transaktioner som inte medför avdragsrätt. En beskattningsbar person kan alltså välja att tillämpa mervärdesskattedirektivet vid uppdelningen i den blandade verksamheten (se vidare avsnitt 4.1).

text: Skatteverket anser att en uppdelning i samband med en avdragsbegränsning eller vid privat användning så långt möjligt ska motsvara resursförbrukningen av den vara eller tjänst som förvärvats (se vidare avsnitt 4.1.2 hur en sådan uppdelning kan göras).

text: Skatteverket anser vidare att om flera uppdelningar behöva göras så kan en beskattningsbar person välja att tillämpa mervärdesskattedirektivet vid den uppdelningen som avser blandad verksamhet. Det gäller t.ex. inköp som delvis används privat och delvis i en blandad verksamhet. I ett sådant fall ska en första uppdelning ske efter resursförbrukningen i den blandade verksamheten respektive den privata användningen. Därefter kan uppdelningen göras för den blandade verksamheten.

text: Det finns även bestämmelser i 13 kap. 13–28 §§ ML som ytterligare kan begränsa eller utöka den avdragsgilla andelen under vissa förutsättningar i de fall förvärvet delvis omfattas av en avdragsbegränsning.

text: 4.3 Uppdelning i samband med icke-ekonomisk verksamhet

text: En uppdelning ska ske om ingående skatt till viss del avser annat än den ekonomiska verksamheten, det gäller t.ex. ingående skatt på förvärv som används i både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet. Skatteverket anser att sådan uppdelning ska göras efter resursförbrukningen i den ekonomiska respektive den icke-ekonomiska verksamheten. Vilken fördelningsnyckel som kan vara relevant får avgöras i varje enskilt fall.

text: En beskattningsbar person kan ibland bedriva en verksamhet som består av tre olika delar, en icke-ekonomisk verksamhet som faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde och en ekonomisk verksamhet (blandad verksamhet) som består av två delar, en del med transaktioner som medför avdragsrätt och en del med transaktioner som inte medför avdragsrätt. Skatteverket anser att en uppdelning i ett sådant fall ska göras i två steg. Först måste en uppdelning göras för att få fram hur stor del av den ingående skatten som avser resursförbrukningen i den ekonomiska verksamheten och därefter en uppdelning på grund av den bedrivna blandade verksamheten. Även om det vid den första uppdelningen inte är möjligt att åberopa mervärdesskattedirektivet med direkt effekt så kan direkt effekt åberopas vid uppdelningen i den blandade verksamheten (se vidare avsnitt 4.1.2 för uppdelningen i den blandade verksamheten).

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett annat ställningstagande

text: . Ställningstagandet innebär en ändrad bedömning gällande uppdelning av ingående skatt i en blandad verksamhet i de fall transaktionerna som inte medför avdragsrätt sammanfaller med en avdragsbegränsning. I dessa fall kan mervärdesskattedirektivet normalt åberopas med direkt effekt. Ställningstagandet innehåller inte längre sådan information som kan framgå direkt på vägledningssidor.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-339254

title: Beskattning av gemensamt spel, samt spel via annans spelkonto (bulvanförhållande)

text: 1 Sammanfattning

text: För poker och andra kombinationsspel ska spelaren beskattas för den vinst som hen har rätt att erhålla av spelanordnaren. För beskattningen saknar det alltså betydelse att spelaren inför spelet har avtalat om att en viss andel av en eventuell vinst ska tillfalla en annan person.

text: För lotteri och vadhållning, som sker gemensamt i form av ett enkelt bolag, ska var och en av deltagarna beskattas för sin andel av vinsten.

text: För spel genom en bulvan, ska vinsten beskattas hos huvudmannen, som får anses vara den verkliga spelaren. Bulvanen anses inte som deltagare i spelet och ska därför inte beskattas för någon del av vinsten. Eventuell ersättning till bulvanen ska istället beskattas i inkomstslaget tjänst.

text: 2 Frågeställning

text: Vinst i lotterier och andra spel, t.ex. poker och vadslagning, är i vissa fall en skattepliktig kapitalinkomst. Det förekommer att flera personer spelar tillsammans och avtalar om var och ens insats i spelet, samt efter vilken grund som eventuell vinst ska fördelas. Endast en av deltagarna i ett sådant gemensamt spel är motpart till anordnaren av spelet och är därmed formell mottagare av vinsten.

text: Spel via internet sker genom ett spelkonto och det förekommer att spel sker för annan persons räkning, t.ex. vid s.k. bonustrading. Innehavaren av spelkontot tillhandahåller alltså sitt konto för annan persons spelande och uppträder därmed som en form av bulvan gentemot spelanordnaren. För detta kan kontoinnehavaren erhålla en viss ersättning, som kan vara ett fast belopp eller ett rörligt belopp i förhållande till vinsten av spelet.

text: Vem är skattskyldig för vinsten?

text: Är det någon skillnad mellan vinst i lotteri, vadhållning eller kombinationsspel?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Civilrätt -

text: spellagen

text: Spellagen

text: tillämpas på spel som tillhandahålls i Sverige. Onlinespel som inte riktas till den svenska marknaden ska inte anses tillhandahållna i Sverige (

text: 1 kap. 2 § spellagen (2018:1138)

text: , SL). Av betydelse vid bedömningen av om ett onlinespel riktar sig till den svenska spelmarknaden är om webbplatsen innehåller svensk text och erbjuder insättningar och uttag i svenska kronor (proposition 2017/18:220 s. 290).

text: Med spel avses lotteri, vadhållning, kombinationsspel och pyramidspel (2 kap. 1 § SL).

text: Med lotteri avses en aktivitet där deltagarna har en chans att vinna ett pris och där sannolikheten att vinna beror på slumpen (2 kap. 3 § SL).

text: Med vadhållning avses en aktivitet där deltagarna har chans att vinna ett pris och där man satsar på utfallet av en framtida händelse eller på en särskild händelse ska eller inte ska inträffa i framtiden (2 kap. 3 § SL).

text: Med kombinationsspel avses spel där deltagarna har chans att vinna ett pris och där sannolikheten att vinna beror på en kombination av skicklighet och slump (2 kap. 3 § SL).

text: För att tillhandahålla spel enligt

text: spellagen

text: krävs en licens, med undantag för vissa mindre spel (

text: 3 kap. 3 §

text: SL).

text: 3.2 Skatterätt -

text: inkomstskattelagen

text: Vinster i lotteri, kombinationsspel och pyramidspel samt vid vadhållning ska tas upp till beskattning som inkomst av kapital om den inte är skattefri enligt 8 kap. 3 §. Vinsten som ska beskattas beräknas som skillnaden mellan de sammanlagda vinsterna och insatserna under året hos samma spelanordnare. Utgifter för att delta i spelet får inte dras av (

text: 42 kap. 25 § inkomstskattelagen

text: [1999:1229], IL).

text: Vinster i lotterier och kombinationsspel samt vid vadhållning är skattefria om

text: - spelet tillhandahålls av någon som har licens enligt

text: spellagen (2018:1138)

text: och spelet kräver licens enligt samma lag,

text: - spelet tillhandahålls i Sverige och spelet inte kräver licens enligt

text: spellagen

text: , eller

text: - spelet tillhandahålls i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och spelet inte kräver licens i Sverige (

text: 8 kap. 3 §

text: IL).

text: Till inkomstslaget tjänst räknas inkomster på grund av tjänst till den del de inte ska räknas till inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital. Med tjänst avses bl.a. uppdrag och annan inkomstgivande verksamhet av varaktig eller tillfällig natur (

text: 10 kap. 1 §

text: IL).

text: 3.3 Praxis

text: X deltog i olika pokerturneringar i USA och inför varje turnering har X, tillsammans med andra spelare, avtalat att Y Ltd betalar deltagaravgifterna och övriga utgifter för att delta i spelet, mot att Y Ltd får 60 procent av eventuella vinster. Kammarrätten ansåg att avtalet i första hand avsåg att hantera spelarnas utgifter för att delta i spelet och anförde bl.a. följande.

text: ”Kammarrätten ifrågasätter inte det muntliga avtalet som X uppger att han och övriga spelare har träffat med Y Ltd. Även om avtalet i sig innebär att ett enkelt bolag civilrättsligt har kommit till stånd, är det X och de andra spelarna som ingått avtalet som personligen deltagit i turneringarna.”

text: Kammarrätten fann att X som personligen vunnit de aktuella beloppen och kvitterat ut pengarna, ska ta upp dessa vinstbelopp som inkomst av kapital (Kammarrättens i Stockholm dom den 11 november 2009, mål nr 4517-08).

text: X har deltagit i två pokerturneringar i USA och har avtalat med Y att hen ska betala deltagaravgiften och i gengäld få 50 procent av eventuell vinst. Kammarrätten ansåg att avtalen innebar att enkla bolag civilrättsligt kommit till stånd mellan parterna, men att det inte påverkade X:s avtal med spelarrangörerna. Kammarrätten anförde bl.a. följande.

text: ”Det är X själv som registrerats som deltagare i turneringarna, som personligen vunnit prispengarna och som spelarrangören med befriande verkan kunnat utbetala vinstsummorna till. Till skillnad mot det fall då flera personer gemensamt äger exempelvis en lott där innehavaren av lotten har rätt till eventuell vinstsumma, är det i detta fall endast A som kan göra anspråk på vinsten från hans spelande. Det förhållandet att A efter det att han vunnit gett instruktioner till kassan på kasinot att viss del av vinstsumman skulle utbetalas direkt till B istället för till honom själv, medför därför inte att han undgår skattskyldighet för beloppen som han vunnit. Hela vinstsumman ska därför tas upp till beskattning för A enligt

text: 42 kap. 25 §

text: IL” (Kammarrättens i Stockholm dom den 29 mars 2011, mål nr 976-10).

text: Kammarrätten i Göteborg har dock beskattat spelarna i enlighet med ett avtal om vinstfördelning, till den del det inte var fråga om att täcka kostnaderna för att delta i pokerturneringen (Kammarrättens i Göteborg dom den 28 september, mål nr 3756-10).

text: En person försörjde sig på hästspel i Sverige och i utlandet. Eftersom spelandet endast bedrevs för egen räkning ansåg Högsta förvaltningsdomstolen att beskattning inte skulle ske i inkomstslaget näringsverksamhet, trots att omfattningen hade varit betydande (

text: RÅ 1986 ref. 87

text: 4 Bedömning

text: Ett enkelt bolag är ingen juridisk person. Bolaget är inte heller ett eget skattesubjekt och beskattas därför inte för sin inkomst. Beskattningen sker istället hos bolagsmännen i förhållande till var och ens andel av bolagets inkomster och utgifter.

text: 4.1 Poker och andra kombinationsspel

text: Med kombinationsspel avses sådana spel där sannolikheten att vinna beror på en kombination av skicklighet och slump. Poker är typiskt sett ett kombinationsspel.

text: Kammarrätten i Stockholm har i dom den 11 november 2009, mål nr 4517-08, ansett att den person som deltar i spelet gentemot anordnaren av en pokerturnering, i sin helhet är skattskyldig för vinsten. Skatteverket har referat domen i Rättslig vägledning, dnr

text: 460 80705-09/5481

text: , med följande kommentar

text: ”Det är inte ovanligt att spelare ingår olika former av avtal, som syftar till att sprida risker och möjligheter av att delta i pokerturneringar. Skatteverket anser att domen får utvisa att avtal om fördelning av deltagaravgifter och eventuella vinster inte har någon betydelse för inkomstbeskattningen. Den spelare som faktiskt har deltagit i spelet är också ensam skattskyldig för de vinster som han/hon personligen har vunnit.”

text: Se också ovan angivna dom från Kammarrätten i Stockholm den 29 mars 2011, mål nr 976/10.

text: Skatteverket delar kammarrättens uppfattning att spelaren är skattskyldig för den vinst som hen har rätt till att erhålla av spelanordnaren. För beskattningen saknar det alltså betydelse att spelaren inför spelet har avtalat om att en viss andel av en eventuell vinst ska tillfalla en annan person, vilket civilrättsligt kan vara ett enkelt bolag. Det gäller för poker och andra sorters kombinationsspel, där spelarens skicklighet är av stor betydelse för sannolikheten att vinna. Det är alltså ett undantag från vad som annars gäller för beskattning av bolagsmän i ett enkelt bolag.

text: Exempel

text: Eva och Berit ska delta i en pokerturnering i USA där insatsen är 100 000 kr. Eva avtalar med Lars att han betalar hälften av insatsen och ska också ha rätt till hälften av en eventuell vinst. Eva och Berit avtalar att de ska ha rätt till 10 procent av varandras vinster. Eva vinner 300 000 kr och Berit vinner 500 000 kr. Av Evas vinst ska Lars ha 150 000 kr och från Berit erhåller Eva netto 20 000 kr (50 000 – 30 000).

text: Eva ska beskattas för hela sin vinst med 200 000 kr (300 000 – insatsen 100 000). Beloppet som Eva erhåller av Berit är ingen beskattningsbar spelvinst för henne. Berit ska beskattas för hela sin vinst med 400 000 kr (500 000 – insatsen 100 000). Någon beskattningsbar spelvinst uppkommer inte för Lars, eftersom han inte anses ha deltagit i spelet.

text: 4.2 Lotteri och vadhållning

text: Gemensamt spel i form av lotteri och vadhållning sker vanligtvis genom att var och en av deltagarna bidrar till insatsen och sedan fördelar vinsten i förhållande till var och ens insats i spelet. Vinstfördelningen kan också ta hänsyn till annan grund, t.ex. att någon bidrar till spelet genom sin sakkunskap inom en viss typ av vadhållning, t.ex. trav eller sporthändelser. En sådan gemensam spelverksamhet är en form av enkelt bolag.

text: Innehavaren av spelkontot är berättigad till utbetalning av vinsten från spelanordnaren. Utgångspunkten är därför att innehavaren av spelkontot också är skattskyldig för vinsten.

text: Om det visas att vinsten avser ett gemensamt spel i ett enkelt bolag och att vinsten därför har fördelats mellan flera personer, ska dock vinsten beskattas hos var och en av bolagsmännen i förhållande till deras mottagna andel av vinsten. Ytterst är det en bevisfråga, som får bedömas med hänsyn till uppgifterna i det enskilda fallet. Enligt Skatteverket är följande uppgifter av särskild betydelse

text: - vad har avtalats mellan deltagarna?

text: - identifikationsuppgifter för samtliga deltagare (namn + adress eller personnummer)

text: - insatsen för varje deltagare och underlag som visar att betalning har skett

text: - efter vilken grund som vinsten har fördelats och vinstbeloppet för varje deltagare

text: - underlag som visar att vinstandelen har utbetalats till respektive deltagare

text: 4.3 Bulvanförhållanden

text: Någon kan tillhandahålla sitt spelkonto för en annan persons spelande. Det kan strida mot spelbolagets villkor för kontot eller mot nationell lagstiftning där spelbolaget eller kontoinnehavaren är hemmahörande. Detta saknar dock betydelse för beskattning av vinsten.

text: Utgångspunkten är att genomförda spel har skett för kontoinnehavarens räkning, som därmed också är skattskyldig för vinsten. Om det kan visas att spelen har skett för en annan persons räkning, dvs. att kontoinnehavaren endast agerar som bulvan för en annan persons spelande, är istället den verkliga spelaren (huvudmannen) skattskyldig för vinsten. Det saknar betydelse om vinsten delvis har upparbetats genom eventuell bonus som spelbolaget tillför vid öppnande av ett nytt spelkonto. Inkomsten får ändå i grunden anses hänförlig till spelvinster.

text: Exempel

text: Anna har ett spelkonto hos spelbolaget X. Hon låter Per spela via sitt konto, genom att lämna ut sina inloggningsuppgifter till honom. Per gör en inbetalning till spelbolaget, vilket tillgodoförs Annas konto. Anna får, dels 2 000 kr, dels 5 procent av den vinst som uppkommer vid Pers spelande.

text: Insatserna i spelet har enbart finansierats av Per och han tillgodogör sig också vinsterna. Skatteverket anser därför att Per ska beskattas för den nettovinst som uppkommer för det spel som har skett för hans räkning enligt

text: 42 kap. 25 §

text: IL. Beskattning kan inte ske i inkomstslaget näringsverksamhet och det gäller oavsett omfattningen av spelandet (

text: RÅ 1986 ref. 87

text: Anna agerar endast som bulvan och kan därför inte anses delta i ett gemensamt bedrivet spel, eftersom hon inte betalar någon insats och inte heller i övrigt bidrar till utfallet av spelet. Hon bidrar endast med att tillhandahålla ett spelkonto och eventuell viss administration kring spelet. Erhållen ersättning kan därför inte vara en sådan vinst av spel, som är skattepliktig enligt

text: 42 kap. 25 §

text: IL i inkomstslaget kapital. Ersättningen bör istället vara en skattepliktig inkomst i inkomstslaget tjänst med stöd av

text: 10 kap. 1 §

text: IL och det gäller oavsett om ersättningen har bestämts till ett fast belopp eller till en viss andel av vinsten.

text: För Per är ersättningen till Anna en utgift för hans deltagande i spelet och får därför inte dras av enligt

text: 42 kap. 25 §

text: IL.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-341148

title: Motions- och friskvårdsförmåner via internettjänster

text: Nytt: 2020-07-10

text: Detta ställningstagande har kompletterats med ställningstagandet Vilka former av motionsaktiviteter kan ersättas med friskvårdsbidrag?, dnr

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet Motions- och friskvårdsförmåner som tillhandahålls i bostaden, dnr

text: 131 160864-15/111

text: 1 Sammanfattning

text: En arbetsgivare kan skattefritt ge anställda möjlighet till enklare slag av motion och friskvård på arbetsplatsen liksom på särskilda platser som på gym, hos friskvårdsföretag, vid sportanläggning och liknande.

text: Arbetsgivare kan däremot inte skattefritt tillhandahålla utrustning för motion eller annan friskvård i den anställdas bostad. I undantagsfall kan dock godtas att motionsutrustning tillhandahålls i den anställdas bostad.

text: Enklare slag av motions- och friskvårdstjänster, exempelvis råd om träning eller kost, träningsprogram och liknande, som tillhandahålls via mobilappar eller webbtjänster (internettjänster) är skattefria. Detta gäller även om de kan användas utanför arbetsplatsen, exempelvis i bostaden. Detta ställningstagande innebär således en utökad möjlighet att utföra skattefri motions- eller friskvårdsaktivitet, exempelvis yogaträning, via internettjänst i bostaden.

text: När det gäller övriga regler om motion- och friskvårdsförmåner hänvisas till Rättslig vägledning .

text: 2 Frågeställning

text: Personalvårdsförmåner i form av motions- och friskvårdsaktiviteter har av tradition tillhandahållits i anslutning till arbetsplatsen eller på särskilda anläggningar. Mot bakgrund av att det blir allt vanligare att motions- och friskvårdstjänster tillhandahålls via mobilappar eller webbtjänster, har frågor uppkommit vilken betydelse platsen och formerna för olika slags motions- eller friskvårdsaktiviteter har för beskattningen. I vilka fall bör det som exempel godtas att arbetsgivaren bekostar motions- eller friskvårdsaktiviteter som den anställda utför i bostaden?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Personalvårdsförmåner är skattefria. Här avses förmåner av mindre värde som består av enklare åtgärder för att skapa trivsel i arbetet eller liknande, bl.a. möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård,

text: 11 kap.

text: och

text: 12 §§

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: Frågan om arbetsgivare skattefritt kan tillhandahålla motionsutrustning i den anställdes bostad respektive friskvårdsprogram via webbtjänst har prövats av Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) den 27 januari 2015, mål nr

text: HFD 2015 ref. 1

text: ). Målet avsåg ett överklagat förhandsbesked av Skatterättsnämnden (SRN), som domstolen fastställde.

text: SRN gjorde följande uttalande.

text: ”Reglerna fick i sak sin nuvarande lydelse genom SFS 2003:745 som trädde i kraft den 1 januari 2004 och tillämpades första gången vid 2005 års taxering. Dessförinnan krävdes för att motion och annan friskvård skulle vara skattefri att den

text: – utövades inom en anläggning som regelbundet disponerades av arbetsgivaren eller av en personalstiftelse som var knuten till arbetsgivaren,

text: – utövades enligt abonnemang som tecknats av arbetsgivaren och betalats direkt av denne till anläggningens innehavare,

text: – var av kollektiv natur, eller

text: – i andra fall i ringa omfattning utövades av den anställde.

text: Frågan är om slopandet den 1 januari 2004 av de särskilda villkoren för skattefrihet för motion och annan friskvård i 11 kap. 12 § medfört att en arbetsgivare numera kan erbjuda motionsutrustning e.d. för användning i bostaden utan beskattningskonsekvenser för den anställde.

text: Villkoren i 11 kap. 11 och 12 §§ för att en personalvårdsförmån ska anses föreligga innebär inte något uttryckligt hinder mot att en arbetsgivare tillhandahåller motionsutrustning för användning i bostaden.

text: I författningskommentaren till de ursprungliga bestämmelserna (då i 32 § 3 e mom. och anvisningspunkten 3 b till 32 § kommunalskattelagen [1928:370]) uttalades emellertid att ”ett kännetecken för en personalvårdsförmån är att den som regel åtnjuts på arbetsplatsen. Men om en förmån av sedvänja åtnjuts på annat håll som t.ex. vid en personalutflykt är en sådan förmån givetvis skattefri.” (

text: prop. 1987/88:52 s. 71

text: Det sades vidare att det inte var rimligt att begränsa skattefriheten för friskvård och motion till arbetsplatsen eller dess direkta närhet. Motiverat av den sedvänja som hade utvecklats inom området och som en rimlig avvägning infördes därför skattefrihet för motion i anläggningar som disponerades av arbetsgivaren även utanför arbetsplatsen (a. prop. s. s. 49 och 54). Skattefrihet infördes också för motion som utövades enligt abonnemang som arbetsgivaren tecknat med och direkt betalat till innehavaren av en motionsanläggning (SkU 1987/88:8 s. 42). Skattefriheten avsåg endast motion och motionsidrott som kunde utövas med utrustning, idrottsredskap, av enklare slag (

text: prop. 1987/88:52 s. 53

text: f.).

text: Av förarbetena till 2004 års ändringar i 11 kap. 12 § framgår att syftet var att förtydliga och förenkla bestämmelserna, t.ex. blev det klart att betalning av abonnemangskostnaden för en anläggning inte behöver ske direkt från arbetsgivaren till anläggningens innehavare (

text: prop. 2002/03:123 s. 14

text: ). Att innebörden av uttrycket personalvårdsförmån var avsedd att ändras på något mer grundläggande plan framgår inte. Inte heller framträder någon avsikt att låta uttrycket innefatta tillhandahållande av utrustning genom hemlån.

text: Enligt Skatterättsnämndens uppfattning får huvudregeln alltjämt anses vara att en personalvårdsförmån ska tillhandahållas på arbetsplatsen. Beträffande bl.a. motion accepteras dock av sedvänja att den utövas även utanför arbetsplatsen på särskilda anläggningar. Skattefriheten för personalvårdsförmåner utgör ett särskilt reglerat undantag från huvudregeln i 11 kap. 1 § om vad som ska tas upp som intäkt av tjänst. Det talar för en restriktiv tillämpning av bestämmelserna i 11 och 12 §§ (jfr

text: prop. 1987/88:52 s. 52

text: och

text: Med hänsyn till det anförda kan den del av friskvårdsprogrammet som innefattar hemlån av motionsband enligt nämndens mening inte anses som en personalvårdsförmån enligt 11 kap. 11 § för PO [den anställde].

text: Vad gäller webbtjänsten innebär den, såsom tjänsten beskrivits i ärendet, att PO i huvudsak får tillgång till allmän friskvårdsinformation på en hemsida som leverantören upprättat specifikt för arbetsgivaren. PO kan också skriva in uppgifter rörande den egna träningen och jämföra med arbetskamraternas träningsresultat och anmäla sig till aktiviteter som arbetsgivaren anordnar. Med hjälp av inloggningsuppgifter har han möjlighet att ta del av hemsidan från vilken plats som helst med internetuppkoppling. Enbart den omständigheten att innehållet är tillgängligt även från PO:s bostad medför enligt nämndens mening inte att tillgången till webbtjänsten faller utanför vad som kan anses utgöra personalvårdsförmån enligt 11 kap. 11 och 12 §§.”

text: 4 Bedömning

text: Enligt Skatteverkets bedömning innebär HFD:s dom att möjligheterna för en arbetsgivare att skattefritt bekosta motionsutrustning i bostaden är begränsade. Huvudregeln för personalvårdsförmåner är att de ska skapa trivsel i arbetet och är därför inte avsedda att tillhandahållas i den anställdes bostad utan i första hand vid arbetsplatsen, alternativt i andra lämpliga lokaler eller vid särskilda anläggningar för ändamålet.

text: Enklare motion och friskvård som tillhandahålls via internettjänster för att följa upp aktiviteten men också få råd eller anvisningar om hur aktiviteten ska genomföras omfattas av reglerna om skattefrihet. Detta gäller oavsett om aktiviteten utförs i anslutning till arbetsplatsen eller i bostaden.

text: Nedan framgår Skatteverkets bedömningar för olika former av motion och friskvård.

text: 4.1 Motionsutrustning och liknande

text: När det gäller utrustning är det klarlagt att arbetsgivare såsom skattefri personalvårdsförmån inte kan tillhandahålla t.ex. motionsutrustning eller liknande för att användas i en anställds bostad. Detta gäller i princip alla former av utrustning, t.ex. motionsband, skivstång och hantlar.

text: Skatteverket har tidigare godkänt att enklare utrustning tillfälligt kan förvaras i bostaden, t.ex. gåstavar i samband med att de används vid motion till och från arbetet, och detta bör även fortsättningsvis godtas. Undantag från skatteplikt bör även gälla om arbetsgivaren tillhandhåller utrustning i bostaden för en anställd som pga. funktionshinder har svårigheter att utföra friskvårdsaktivitet på annan plats.

text: 4.2 Motion och friskvård via internettjänster

text: Det blir allt vanligare att enklare slag av motions- och friskvårdsaktiviteter utförs enskilt utanför arbetsplatsen. Exempelvis är det inte ovanligt att yoga eller annan träning utförs i bostaden. I samband med att motionen eller friskvården utförs används ofta en mobilapp eller en webbtjänst för att följa upp aktiviteten men också få råd eller anvisningar om hur aktiviteten ska genomföras.

text: HFD har i sin dom från 2015 klargjort att enklare tjänster som tillhandahålls via dator, läsplatta eller mobiltelefon och som ger tillgång till information om friskvård, registrering av egen träning, anmälan till aktiviteter och liknande inte medför skatteplikt enbart av den omständigheten att tjänsterna kan användas även i bostaden. Sedan 2015 har det blivit allt vanligare att internettjänster används i samband med motion eller friskvård och att dessa tjänster utvecklats och ofta innehåller tjänster som är likvärdiga de som man kan få på ett gym eller annan träningsanläggning. Skatteverket anser därför att en mobilapp eller webbtjänst där en anställd får tillgång till träningsprogram, rådgivning och andra liknande tjänster är att jämställa med enklare slag av motion eller friskvård som en arbetsgivare skattefritt kan bekosta. Den omständigheten att tjänsten kan användas under hela dygnet, t.ex. när den anställde utför motionslöpning eller utför träningsprogram i sin bostad, bör inte medföra att en sådan internettjänst ska tas upp till beskattning. Detta ställningstagande innebär således en utökad möjlighet att utföra skattefri motions- eller friskvårdsaktivitet, exempelvis yogaträning, via internettjänst i bostaden.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-342473-2025

title: Uppskattning av andelen slutkonsumenter för att bedöma särskilda skäl att inte utfärda en ändringsfaktura, mervärdesskatt

text: 1 Sammanfattning

text: När mervärdesskatt har fakturerats felaktigt anser Skatteverket att en uppskattning kan användas för att fastställa andelen fakturor som utfärdats till slutkonsumenter. Detta för att bedöma i vilken omfattning det finns särskilda skäl för att inte utfärda ändringsfakturor. Uppskattningen kan användas om följande två förutsättningar är uppfyllda.

text: Det ska vara förenklade fakturor.

text: Köparna ska vara okända.

text: Skatteverket anser att säljaren ska ta fram underlag för en bedömning av andelen fakturor där köparna är slutkonsumenter. Vid denna bedömning ska hänsyn tas till samtliga relevanta omständigheter t.ex. transaktionens art för att avgöra om den uppskattade andelen slutkonsumenter är rimlig.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet ”Särskilda skäl för att avstå från kravet att utfärda en ändringsfaktura vid rättelse av felaktigt debiterad mervärdesskatt” daterat den 3 juni 2024, dnr

text: . Ställningstagandet har kortats ner med hänsyn till rättsutvecklingen. Avsnittet om särskilda skäl när risken för skattebortfall är utesluten kan framgå direkt på en vägledningssida. Avsnittet om särskilda skäl när risk för mindre skattebortfall finns samtidigt som det är omöjligt eller orimligt svårt att utfärda en ändringsfaktura när köparna är okända har utvecklats.

text: 2 Frågeställning

text: Om det finns särskilda skäl ska Skatteverket avstå från kravet på en ändringsfaktura.

text: EU-domstolen har i

text: mål C-794/23

text: , Finanzamt Österreich, angett att en medlemsstat vid förenklade fakturor kan göra en uppskattning för att fastställa den andel av fakturorna som utställts till beskattningsbara personer när mervärdesskatt har fakturerats felaktigt.

text: Frågan är om en uppskattning, för att fastställa den andel av fakturorna som utställts till slutkonsumenter när mervärdesskatt har fakturerats felaktigt, kan användas för att bedöma om det finns särskilda skäl. I detta ställningstagande avses med slutkonsumenter de som inte är beskattningsbara personer.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Den som felaktigt debiterar mervärdesskatt på en faktura eller liknande handling är betalningsskyldig till staten för beloppet. Om felaktigt debiterad mervärdesskatt har redovisats, ska beloppet ändras om en ändringsfaktura utfärdas. Ändringen ska göras för den redovisningsperiod då handlingen eller meddelandet har utfärdats. Om det finns särskilda skäl ska Skatteverket avstå från kravet på en ändringsfaktura (

text: 7 kap. 50 §

text: och

text: 16 kap. 23 §

text: mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML, jämför

text: artikel 203 i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Vid t.ex. försäljningar via automater eller vid kontantförsäljning i detaljhandeln kan det vara så att kunden är en beskattningsbar person som agerar i den egenskapen och som därmed kan ha avdragsrätt för ingående skatt. I sådana fall där kunden avlidit kan denne ha haft avdragsrätt. I dessa fall bör det vid en prövning av om det föreligger särskilda skäl kunna godtas att ett mindre skattebortfall kan uppstå för statskassan (

text: prop. 2007/08:25 s. 95

text: Om det blir omöjligt eller orimligt svårt att återfå betald mervärdesskatt beroende på vilka villkor som gäller för att ansöka om återbetalning av skatt krävs att medlemsstaterna föreskriver nödvändiga instrument och förfaranderegler för att möjliggöra för den skattskyldiga personen att återkräva den skatt som felaktigt fakturerats (

text: , Stadeco, punkt 40 och där angiven praxis).

text: När det handlar om ett mycket stort antal fakturor där det inte är känt vilka som är mottagare av fakturorna utgör mervärdesskattedirektivet inget hinder för att en skattemyndighet eller en nationell domstol vid förenklade fakturor kan göra en uppskattning för att fastställa den andel av fakturorna för vilka en beskattningsbar person, som felaktigt har fakturerat mervärdesskatt, är skyldig att betala denna skatt i enlighet med artikel 203 i mervärdesskattedirektivet. Det gäller under förutsättning att samtliga relevanta omständigheter beaktas vid en sådan uppskattning och att den beskattningsbara personen har möjlighet att, med iakttagande av principerna om skatteneutralitet och proportionalitet samt rätten till försvar, ifrågasätta de resultat som fås genom denna metod (

text: , Finanzamt Österreich, punkterna 34 och 45).

text: Vid fastställandet av andelen fakturor – där det felaktiga mervärdesskattebeloppet anges – som utfärdats till andra beskattningsbara personer, är det nödvändigt att beakta samtliga relevanta omständigheter, såsom den tillhandahållna tjänstens art, det sätt på vilket tjänsten tillhandahållits och fakturerats samt all statistisk information om mottagarna av tjänsten som tillhandahållaren har tillgång till. I detta avseende är det av särskild betydelse att den berörda beskattningsbara personens kunder i förevarande fall relativt sällan är andra beskattningsbara personer (

text: , Finanzamt Österreich, punkt 39).

text: Den uppräkning av undantagssituationer som görs i förarbetena synes närmast utgå från att kreditnota alltid erfordras om omständigheterna inte är sådana att det är omöjligt att upprätthålla detta krav. Enligt Högsta förvaltningsdomstolens mening bör emellertid, särskilt mot bakgrund av EU-rätten, undantag kunna komma ifråga om det visserligen inte är omöjligt men ändå bedöms vara orimligt svårt att utfärda kreditnota. En förutsättning för att kravet på kreditnota ska kunna frångås är dock i princip att detta inte bedöms medföra risk för skattebortfall. I målet handlade det om köpare som var kända och domstolen kom fram till att ändringsfaktura skulle krävas eftersom det varken var omöjligt eller orimligt svårt (

text: HFD 2013 ref. 78

text: 4 Bedömning

text: Normalt ska särskilda skäl bedömas för varje faktura för sig. Vid förenklade fakturor där köparna är okända är en bedömning av särskilda skäl utifrån varje faktura i sig inte ändamålsenlig eftersom det för samtliga fakturor inte går att veta om köparen är en slutkonsument eller en beskattningsbar person. Köparna är okända när det inte på fakturan eller motsvarande underlag framgår vem som är köpare. För den andel av okända köpare som avser slutkonsumenter finns det särskilda skäl för att säljaren inte ska behöva utfärda ändringsfakturor till dessa köpare. För den andel som avser okända köpare som är beskattningsbara personer saknas särskilda skäl.

text: Det ska vara förenklade fakturor.

text: Köparna ska vara okända.

text: Utgångspunkten för bedömningen ska vara att uppskattningen bara leder till att risken för skattebortfall för staten är liten. Risk för skattebortfall för staten finns om det bland de okända köparna ingår beskattningsbara personer.

text: Det är säljaren som har bäst kännedom om vilka dess köpare är. Skatteverket anser därför att säljaren ska ta fram underlag för en bedömning av andelen fakturor där köparna är slutkonsumenter. Vid denna bedömning ska hänsyn tas till samtliga relevanta omständigheter för att avgöra om den uppskattade andelen slutkonsumenter är rimlig. Exempel på sådana omständigheter är

text: transaktionens art utifrån i vilken omfattning sådana transaktioner säljs till slutkonsumenter

text: på vilket sätt transaktionerna genomförts och fakturerats

text: information från de betalningssätt som köparna använt

text: information från bokningsleverantör om sådan använts

text: statistisk information som kan vara till stöd för bedömningen av vilka som är slutkonsumenter för transaktionerna.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning finns det en större risk för skattebortfall för staten om transaktionens art innebär att det finns många köpare som är beskattningsbara personer än om transaktionens art innebär att det finns många köpare som är slutkonsumenter. Vid fastställande av andelen köpare som är slutkonsumenter ska därför även hänsyn tas till omfattningen av köpare som är beskattningsbara personer. Vid en samlad bedömning av hur stor andel okända köpare som är slutkonsumenter är därför transaktionens art av särskild betydelse.

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett annat ställningstagande


text: Vid tidpunkten för beslut av detta ställningstagande förekommer begreppet ”tillverkningsprocessen i industriell verksamhet” i 6 a kap. 1 § 9, 9 kap. 5 §, 11 kap. 6, 9 och 14 §§ LSE.

text: Vid tidpunkten för beslut av detta ställningstagande förekommer begreppet ”tillverkningsprocessen” i 6 a kap. 1 § 9, 9 kap. 5 §, 11 kap. 6, 9 och 14 §§ LSE.

text: Ändring av den numera upphävda lagen (

text: ) om allmän energiskatt genom (SFS 1992:879).

text: Indelningen av forsknings- och utvecklingsverksamheten i utvecklingsverksamhet, tillämpad forskning och grundforskning utgår från den indelning som görs i OECD:s Frascati Manual 2015 Guidelines for Collecting and Reporting Data on Research and Experimental Development.

text: Se not 4.

text: Se not 4.

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-344861

title: Förbrukning av el och bränsle samt leveranser av värme och kyla som ska hänföras till tillverkningsprocessen

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att det endast är den el- och bränsleförbrukning som har ett direkt samband med en pågående förädling som ska hänföras till tillverkningsprocessen vid tillämpningen av lagen (

text: ) om skatt på energi (LSE). Enligt Skatteverkets uppfattning är förädlingen pågående så länge varans karaktär förändras. Motsvarande avgränsning av tillverkningsprocessen ska gälla för leveranser av värme och kyla för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet vid tillämpningen av bestämmelserna i LSE om skattebefrielse vid sådana leveranser.

text: Skatteverket anser att det vid tillämpningen av de aktuella bestämmelserna i LSE saknar betydelse om det står i eller vid tillverkningsprocessen.

text: Ställningstagandet innebär ingen ändring av Skatteverkets uppfattning jämfört med den uppfattning som redovisades i de upphävda rekommendationerna och allmänna råden om tillverkningsprocessen i Riksskatteverkets rekommendationer m.m. om energiskatt på elektrisk kraft (RSV Sp 1999:1) respektive Riksskatteverkets allmänna råd om beskattning av bränslen enligt lagen (

text: ) om skatt på energi (RSV 2002:18).

text: Genom detta ställningstagande ersätts Skatteverkets ställningstagande Energiskatt på el - förbrukning för fryslagring av produkter som är färdiga för försäljning (2013-05-06, dnr

text: 131 266446-13/111

text: ). Det nya ställningstagandet innebär inte någon ändring av Skatteverkets uppfattning.

text: 2 Frågeställning

text: Begreppet ”tillverkningsprocessen i industriell verksamhet” förekommer i flera bestämmelser i LSE 1 . Vid tillämpningen av dessa bestämmelser måste tillverkningsprocessen hos det företag som bedriver den industriella verksamheten avgränsas mot företagets övriga industriella verksamhet.

text: I RSV Sp 1999:1 och RSV 2002:18 fanns rekommendationer respektive allmänna råd bland annat om vilken el- respektive bränsleförbrukning som enligt Skatteverkets uppfattning skulle hänföras till tillverkningsprocessen. Skatteverket har vid en översyn av dessa bedömt att rekommendationerna och de allmänna råden om tillverkningsprocessen ska ersättas av ett ställningstagande.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Begreppet ”tillverkningsprocessen” förekommer i flera bestämmelser i LSE 2 .

text: Varken i lagtexten eller i några förarbetsuttalanden förekommer någon definition av begreppet ”tillverkningsprocessen”.

text: I samband med att begreppet ”tillverkningsprocessen” infördes i energibeskattningen 3 uttalades att till tillverkningsprocessen borde också räknas hjälpverksamhet såsom belysning, uppvärmning och ventilation. Övrig förbrukning inom industrin, t.ex. för uppvärmning av bostäder, omfattas inte (jfr

text: prop. 1991/92:150

text: Bilaga I:5 s. 16). De aktuella bestämmelserna fördes över till LSE utan materiella ändringar (jfr

text: prop. 1994/95:54 s. 127

text: och

text: Frågan om avgränsning av tillverkningsprocessen mot ett företags övriga industriella verksamhet har prövats av Högsta förvaltningsdomstolen i ett förhandsbeskedsärende. Högsta förvaltningsdomstolen bedömde att den el som förbrukas i och kring utrymmen för lagring av färdiga produkter i anslutning till tillverkningen inte kan anses förbrukad i tillverkningsprocessen (

text: RÅ 2002 ref. 16

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Begreppet tillverkningsprocessen har samma innebörd i alla bestämmelser i LSE

text: Skatteverket anser att innebörden av begreppet ”tillverkningsprocessen” ska vara densamma vid tillämpningen av alla bestämmelser i LSE där begreppet förekommer. Det saknas enligt Skatteverkets uppfattning anledning att anta att lagstiftaren haft någon annan avsikt.

text: De tidigare rekommendationerna och allmänna råden om vilken el- respektive bränsleförbrukning som enligt Skatteverkets uppfattning skulle hänföras till tillverkningsprocessen i industriell verksamhet beslutades vid olika tidpunkter och har därför i vissa delar uttryckts på olika sätt. Någon skillnad avseende tillämpningen var dock inte avsedd. Genom att nu redovisa Skatteverkets uppfattning i ett ställningstagande som är gemensamt för både el och bränsle tydliggörs att någon sådan skillnad inte är avsedd.

text: 4.1 Med vid tillverkningsprocessen avses detsamma som med i tillverkningsprocessen

text: I en bestämmelse i LSE anges att det är förbrukningen vid tillverkningsprocessen som avses och i andra bestämmelser i LSE anges att det är förbrukningen i tillverkningsprocessen som avses. Enligt Skatteverkets uppfattning saknas anledning att anta att lagstiftaren avsett att denna skillnad ska ha någon betydelse. Skatteverket anser att det vid tillämpningen av de aktuella bestämmelserna saknar betydelse om det står i eller vid tillverkningsprocessen.

text: 4.3 Vilken förbrukning som ska hänföras till tillverkningsprocessen

text: Skatteverket anser att det endast är den el- och bränsleförbrukning som har ett direkt samband med en pågående förädling som ska hänföras till tillverkningsprocessen.

text: Det har för bedömningen av om förbrukningen har ett direkt samband med en pågående förädling ingen betydelse om de tillverkade varorna kasseras och inte heller om förbrukningen sker under ett produktionsuppehåll.

text: 4.3.1 Pågående förädling

text: Skatteverket anser att följande är exempel på aktiviteter som medför att varans karaktär förändras

text: bearbetning av råvaror och andra insatsvaror

text: sammansättningsproduktion

text: nedfrysning av varor.

text: 4.3.2 Direkt samband

text: Mot bakgrund av de uttalanden om hjälpverksamhet som görs i förarbetena bedömer Skatteverket att det inte bara är el- och bränsleförbrukning i maskiner och annan produktionsutrustning som ska hänföras till tillverkningsprocessen. Skatteverket anser att även annan förbrukning som har ett direkt samband med en pågående förädling ska hänföras till tillverkningsprocessen. Sådan förbrukning kan exempelvis ske i tillverkningshall, lagerutrymmen för i tillverkningsprocessen ingående varor, driftslaboratorier, driftskontor och lokaler som används för utvecklingsverksamhet eller tillämpad forskning (inklusive lokaler för hållning av djur som används i sådan verksamhet). Där kan det exempelvis vara fråga om förbrukning för

text: uppvärmning och belysning

text: drift av utrustning

text: varmhållning, kyllagring eller fryslagring av i tillverkningsprocessen ingående varor

text: att hålla viss luftfuktighet

text: drift av hiss, transportband, travers, kran och truck

text: kontroll av varornas kvalitet eller funktion innan de placeras på ett färdigvarulager

text: paketering av varor innan de placeras på ett färdigvarulager.

text: Förbrukningen behöver inte ske i eller kring en byggnad för att den ska anses ha ett direkt samband med en pågående förädling, utan kan även vara hänförlig till gruva eller annan mark.

text: Med driftskontor, utvecklingsverksamhet och tillämpad forskning avses här följande

text: driftskontor - kontorslokaler som används för inköp till, planering och styrning av produktionen

text: utvecklingsverksamhet - ett systematiskt arbete som utnyttjar forskningsresultat, vetenskaplig kunskap eller nya idéer för att åstadkomma nya material, varor, tjänster, processer, system, metoder eller väsentliga förbättringar av redan existerande sådana 4

text: tillämpad forskning - ett systematiskt arbete för att söka efter ny kunskap eller nya idéer med en bestämd tillämpning i sikte 5 .

text: Det är enligt Skatteverkets uppfattning funktionen som sådan som är avgörande för om viss förbrukning ska anses ha ett direkt samband med en pågående förädling. Förbrukningen kan alltså vara hänförlig till tillverkningsprocessen även om den inte sker i geografisk anslutning till produktionen.

text: 4.3.3 Exempel på förbrukning som inte ska hänföras till tillverkningsprocessen

text: Skatteverket anser att el- och bränsleförbrukning i följande lokaler och utrymmen är exempel på förbrukning som inte har ett direkt samband med en pågående förädling

text: lokaler för färdigvarulager, inklusive förbrukning för varmhållning, kyllagring och fryslagring av de färdiga varorna

text: lokaler för huvud- och försäljningskontor

text: utbildnings- och konferenslokaler

text: personalutrymmen, t.ex. omklädningsrum, fika-/lunchrum och träningslokal

text: personalrestaurang

text: lokaler för företagshälsovård

text: lokaler för grundforskning.

text: Med grundforskning avses här ett systematiskt arbete för att söka efter ny kunskap eller nya idéer utan någon bestämd tillämpning i sikte 6 .

text: 4.4 Vilka leveranser av värme och kyla som ska hänföras till tillverkningsprocessen

text: Skatteverket anser att det som anges i avsnitt 4.3 avseende avgränsningen av tillverkningsprocessen även ska gälla vid tillämpningen av bestämmelserna i LSE om skattebefrielse vid leveranser av värme och kyla för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet.

text: 4.5 Ingen ändring jämfört med tidigare rekommendationer, allmänna råd och ställningstagande

text: I RSV Sp 1999:1 och RSV 2002:18 fanns rekommendationer respektive allmänna råd bland annat om vilken el- respektive bränsleförbrukning som enligt Skatteverkets uppfattning skulle hänföras till tillverkningsprocessen. Rekommendationerna och de allmänna råden om tillverkningsprocessen tillämpades under lång tid och överensstämmer med dagens tillämpning. Skatteverket bedömer att det inte finns skäl att ändra denna tillämpning. Även om detta ställningstagande i vissa delar formulerats på annat sätt än rekommendationerna och de allmänna råden om tillverkningsprocessen är alltså ingen ändring avsedd jämfört med den uppfattning som Skatteverket redovisade i dessa.

text: Den uppfattning som Skatteverket redovisade i de tidigare rekommendationerna och allmänna råden om tillverkningsprocessen har tillämpats även avseende bestämmelserna i LSE om skattebefrielse vid leveranser av värme och kyla för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet. Detta ställningstagande innebär inte någon ändring av Skatteverkets uppfattning avseende tillämpningen av dessa bestämmelser.

text: 131 266446-13/111