identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-155964-2025

title: Överföring i samband med leverans av vara som ska genomgå bearbetning, mervärdesskatt

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att när säljaren ansvarar för bearbetningen av varan uppnår varan det skick som köparen vill att varan ska ha först efter det att varan bearbetats. Av denna anledning är transporten av varan till köparen påbörjad på den plats där bearbetningen sker.

text: När bearbetningen sker på uppdrag av köparen har varan uppnått det skick som köparen vill att varan ska ha redan innan varan transporteras från säljaren. Transporten av varan är då påbörjad på den plats där varan finns när transporten från säljaren startar.

text: När bearbetning eller värdering sker här i landet måste varan skickas tillbaka till den beskattningsbara person som stod för transporten till Sverige och för vilken arbetet utförts, för att transporten inte ska likställas med ett unionsinternt förvärv och bli beskattad här.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet ”Avgångsland vid leverans av vara som ska genomgå bearbetning på uppdrag av säljaren, mervärdesskatt” daterat den 31 maj 2024, dnr

text: . Det nya ställningstagandet innebär en ändring på så sätt att det klargörs att varan måste skickas tillbaka till den beskattningsbara personen i den medlemsstat från vilken transporten av den ursprungligen avgick för att transporten ska kunna undantas från att vara en överföring.

text: 2 Frågeställning

text: Skatteverket har i ett ställningstagande den 31 maj 2024 redogjort för sin syn på hur avgångsland ska bedömas vid leverans av vara som ska genomgå bearbetning på uppdrag av säljaren.

text: I detta ställningstagande utvecklar Skatteverket sin syn och redogör för följande frågor.

text: Var ska transporten anses påbörjad vid bearbetning på uppdrag av säljaren respektive köparen?

text: Avslutas transporten av varan när det sker en bearbetning som inte innebär att varans karaktär ändras och som sker på uppdrag av köparen?

text: När kan en överföring i samband med bearbetning eller värdering undantas från beskattning?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om en vara sänds eller transporteras av leverantören, förvärvaren eller någon annan, är leveransen gjord inom landet, om varan finns här vid den tidpunkt då försändningen eller transporten till förvärvaren påbörjas. Det gäller under förutsättning att

text: 1. annat inte följer av 8 eller 14 §, eller

text: 2. transporten inte ska hänföras till en annan leverans enligt 15 § (

text: 6 kap. 5 § mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML, jämför

text: artikel 32 första stycket i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: En beskattningsbar persons överföring av varor från den egna rörelsen till ett annat EU-land likställs med en leverans av varor mot ersättning, om inte annat följer av 15 §.

text: Med överföring av varor till ett annat EU-land avses, med undantag för de försändningar och transporter som anges i 13 §, varje försändning eller transport av materiell lös egendom som utförs

text: 1. av en beskattningsbar person eller för denna persons räkning,

text: 2. inom ramen för den beskattningsbara personens rörelse, och

text: 3. från det EU-land där varan finns till ett annat EU-land (

text: 5 kap. 12 §

text: ML, jämför artikel 17.1 i mervärdesskattedirektivet).

text: Även om förutsättningarna i

text: 5 kap. 12 §

text: ML är uppfyllda är det inte fråga om en överföring av varor till ett annat EU-land om den avser ett tillhandahållande av en tjänst som utförs åt den beskattningsbara personen som för över varan och som innebär att värdering eller arbete på varan faktiskt utförs i det EU-land där försändningen eller transporten avslutas. Detta gäller om varan efter att värderingen eller arbetet utförts sänds tillbaka till den beskattningsbara personen i det EU-land som försändningen eller transporten av varan ursprungligen avgick från (

text: 5 kap. 13 § 6

text: ML, jämför

text: artikel 17.2 f

text: mervärdesskattedirektivet).

text: Med unionsinternt förvärv av varor mot ersättning likställs en beskattningsbar persons användning inom ramen för den egna rörelsen av varor som sänts eller transporterats av den beskattningsbara personen eller för dennes räkning från ett annat EU-land där varorna

text: 1. producerats, utvunnits, bearbetats, köpts in,

text: 2. förvärvats genom ett unionsinternt förvärv i den mening som avses i artikel 2.1 b i mervärdesskattedirektivet, eller

text: 3. importerats till det andra EU-landet av den beskattningsbara personen inom ramen för rörelsen (

text: 5 kap. 23 § första stycket

text: ML, jämför artikel 21 i mervärdesskattedirektivet).

text: Artikel 17.2 f i mervärdesskattedirektivet ska tolkas så, att för att en transport av en vara inte ska kvalificeras som överföring till en annan medlemsstat, måste varan efter det att arbetet eller värderingen på den utförts i den medlemsstat till vilken varan sänts eller transporterats, återsändas till den beskattningsbara personen i den medlemsstat från vilken transporten av den ursprungligen avgick (

text: och

text: , Dresser-Rand, punkt 39).

text: Artikel 8.1 a i sjätte direktivet (artikel 32 första stycket i mervärdesskattedirektivet) förutsätter ett tidsmässigt och materiellt samband mellan leveransen av den aktuella varan och transporten av densamma, liksom att det finns en kontinuitet i transaktionens förlopp. Ett sådant samband och en sådan kontinuitet saknas när leverantören sänder varan till tillhandahållaren av tjänster för bearbetning innan de levereras till förvärvaren, i syfte att varan ska uppfylla kraven enligt avtalet mellan leverantören och förvärvaren. Under dessa omständigheter ska platsen för leveransen anses vara den plats där varan befinner sig när den blir överensstämmande med kraven enligt avtalet mellan dessa båda parter (

text: , Fonderie 2A, punkterna 29–30).

text: Artikel 8.1 a i sjätte direktivet (artikel 32 första stycket i mervärdesskattedirektivet) ska tolkas så, att platsen för en leverans av en vara som säljs av ett bolag etablerat i en medlemsstat till en förvärvare etablerad i en annan medlemsstat, efter det att varan för säljarens räkning bearbetats av en tillhandahållare av tjänster i denna andra medlemsstat i syfte att färdigställa varan för leverans innan tillhandahållaren skickar den vidare till förvärvaren, ska anses vara belägen i den medlemsstat där förvärvaren är etablerad (

text: , Fonderie 2A, punkt 32).

text: EU:s mervärdesskattekommitté har 1996 antagit en riktlinje för arbetsbeting och överföring av varor mellan EU-länder. Riktlinjen innebär att en vara som transporteras ut ur det land där arbetet utförts men som i strikt mening inte återsänds till ursprungslandet ändå ska anses återsänd till ursprungslandet om de färdiga produkterna har en känd slutlig destination hos den som beställt tjänsten. Vidare innebär riktlinjen att en vara ska anses återsänd till ursprungslandet även i de fall det sker tillfälliga uppehåll i transporten tillbaka till beställaren t.ex. på grund av att ytterligare arbete ska utföras på varan. Riktlinjen gäller i de fall då det är köparen av varan som har beställt tjänsten (Mervärdesskattekommitténs riktlinje från det 48:e mötet den 25 juni och den 8 juli 1996).

text: 4 Bedömning

text: När en beskattningsbar person inom ramen för sin rörelse transporterar en vara från ett EU-land till ett annat EU-land är det, med vissa undantag, fråga om överföring av vara. En beskattningsbar persons överföring av vara från den egna rörelsen till ett annat EU-land likställs med en leverans av vara mot ersättning, d.v.s. en beskattningsbar transaktion. Användningen av de överförda varorna likställs med ett unionsinternt förvärv.

text: 4.1 Avgångsland vid leverans av vara som ska genomgå bearbetning

text: Transporten till köparen anses påbörjad först när varan är i överensstämmelse med försäljningsavtalet. Skatteverket anser att när en vara genomgår bearbetning på uppdrag av säljaren uppnår varan det skick som köparen vill att varan ska ha först efter det att varan har bearbetats. När bearbetningen sker på uppdrag av säljaren är därför transporten av varan till köparen påbörjad på den plats där bearbetningen sker.

text: Det innebär att om bearbetningen sker i Sverige påbörjas transporten av varan till köparen här i landet. Säljaren gör i sådant fall enligt huvudregeln en leverans av vara i Sverige. Om varan transporteras från ett annat EU-land till Sverige för att genomgå bearbetningen gör säljaren en överföring till Sverige. När bearbetningen sker här i landet får säljaren anses använda varan här i landet. Användningen efter transport ska likställas med ett unionsinternt förvärv, d.v.s. en beskattningsbar transaktion för säljaren här i landet.

text: När bearbetningen sker på uppdrag av köparen har varan uppnått det skick som köparen vill att varan ska ha redan innan varan transporteras från säljaren. Av denna anledning är, när bearbetningen sker på uppdrag av köparen, transporten av varan påbörjad på den plats där varan finns när transporten från säljaren startar.

text: 4.2 Bearbetning som inte innebär att varans karaktär ändras och som sker på uppdrag av köparen medför inte att transporten är avslutad

text: Skatteverket anser att en bearbetning som inte innebär att varans karaktär ändras och som sker på uppdrag av köparen ska hanteras på samma sätt som annat avbrott av transporttekniskt skäl såsom omlastning eller byte av transportleverantör. Sådana avbrott medför inte att transporten från säljaren till köparen avslutas. Det kommer därför inte finnas någon överföring som kan vara en beskattningsbar transaktion i sådana fall.

text: Skatteverket gör denna bedömning eftersom det tidsmässiga och materiella sambandet mellan leveransen av en vara och transporten av densamma inte bryts så länge konsumtion av varan inte har påbörjats. Med konsumtion avses här att varan börjar användas för sitt ändamål. Vid en bearbetning som inte innebär att varans karaktär ändras kan varan inte anses ha börjat användas för sitt ändamål. Trots bearbetningen finns det därför i dessa fall en kontinuitet i transaktionens förlopp.

text: 4.3 En överföring i samband med bearbetning eller värdering kan undantas från beskattning när varan återsänds till den beskattningsbara personen

text: Transport av en vara till ett annat EU-land för att genomgå bearbetning eller värdering utgör inte en överföring om varan därefter sänds tillbaka till den beskattningsbara personen i det EU-land som försändningen eller transporten av varan ursprungligen avgick från (

text: 5 kap. 13 § 6

text: ML). Skatteverket anser att bestämmelsen ska tolkas utifrån sin ordalydelse. Det innebär att när bearbetning eller värdering sker här i landet måste varan skickas tillbaka till den beskattningsbara person som stod för transporten till Sverige och för vilken arbetet utförts, för att transporten inte ska likställas med ett unionsinternt förvärv och bli beskattad här.

text: Det innebär att de förenklingar som antagits av EU:s mervärdesskattekommitté 1996 inte längre kommer att följas av Skatteverket.

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett annat ställningstagande


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-1561354

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Prövningen av godkännande för stöd vid korttidsarbete vid tillfälligt slopad karens

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Med anledning av de nya restriktioner som infördes i december 2021 och i januari 2022 har lagstiftaren infört ett undantag från bestämmelsen om att ett beslut om godkännande tidigast får fattas 24 månader efter att en tidigare stödperiod löpt ut. När karensen tillfälligt slopats så finns det arbetsgivare som tidigare erhållit stöd och som nu befinner sig i karens som på nytt kan bli godkända för stöd efter den 1 april 2022.

type: stycke

text: I detta ställningstagande utvecklar Skatteverket sin bedömning av vilka villkor som gäller vid prövningen och vilka arbetsgivare som ska kunna få stöd igen.

text: När den tidigare stödperioden löpt ut och därmed de tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheterna förbättrats så har verksamheten återgått till det normala. Därefter har verksamheten på nytt drabbats av de nya restriktionerna som införts. I det läget måste en arbetsgivare återigen anpassa sin verksamhet efter rådande omständigheter och om man trots detta befinner sig i en tillfällig och allvarlig ekonomisk situation så kan ett nytt godkännande för stöd beviljas. Detta är en bedömning som måste göras i varje enskilt fall och utifrån den enskilda arbetsgivarens situation.

text: 2 Frågeställning

text: 2.1 Fråga

text: Bestämmelsen om karens enligt

text: 8 a § lagen (2013:948)

text: om stöd vid korttidsarbete har tillfälligt slopats avseende vissa stödmånader.

text: Frågan har uppkommit hur prövningen av godkännande för stöd vid korttidsarbete enligt 5 a § lagen om stöd vid korttidsarbete ska göras när karensen tillfälligt slopats men bestämmelsen om godkännande lämnats oförändrad.

text: 2.2 Bakgrund

text: Den 23 respektive den 24 december 2021 samt den 12 januari 2022 infördes nya restriktioner på grund av den fortsatta pandemin och den kraftigt ökade smittspridningen.

text: En stor andel av de arbetsgivare som påverkats av tidigare restriktioner med anledning av pandemin har fått stöd vid korttidsarbete under pandemin. Dessa arbetsgivare befinner sig därför i karens och kunde enligt ordinarie regler om stöd vid korttidsarbete inte beviljas nytt stöd. För att göra det möjligt för arbetsgivare att på nytt kunna ansöka om korttidsstöd införde regeringen ett tillfälligt slopande av karensen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: När en sådan tidsperiod som avses i 6, 6 a, 7 eller 7 a § har löpt ut, får ett beslut om godkännande enligt 5 a § fattas tidigast 24 kalendermånader efter den tidpunkten. Detta gäller dock inte om den tidsperiod som löpt ut omfattar en kalendermånad under mars 2020–september 2021, 8 a § lagen om stöd vid korttidsarbete.

text: Stöd ska lämnas till en enskild arbetsgivare efter godkännande av Skatteverket. Ett sådant godkännande får bara lämnas om arbetsgivavaren har fått tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter, de ekonomiska svårigheterna har orsakats av något förhållande utom arbetsgivarens kontroll, de ekonomiska svårigheterna inte rimligen hade kunnat förutses eller undvikas och arbetsgivaren har använt sig av andra tillgängliga åtgärder för att minska kostnaden för arbetskraft, 5 a § lagen om stöd vid korttidsarbete.

text: Den nuvarande lydelsen av 5 a § lagen om stöd vid korttidsarbete har lämnats oförändrad sedan den infördes. Däremot infördes ett undantag enligt 4 § i den tillfälliga lagen (

text: ) om stöd vid korttidsarbete i vissa fall som angav att ett godkännande dock får lämnas, även om de ekonomiska svårigheterna rimligen hade kunnat förutses eller undvikas, trots det som anges i

text: 5 a § andra stycket 3

text: lagen om stöd vid korttidsarbete.

text: Med anledning av det tillfälliga slopandet av karensen anges i

text: prop. 2021/22:113 s. 41

text: f. att en stor andel av de arbetsgivare som nu kan komma att påverkas av återinförda restriktioner kan antas tillhöra gruppen arbetsgivare som har fått stöd vid korttidsarbete tidigare under pandemin. Utan en förändring av bestämmelsen om karens kommer dessa arbetsgivare inte att kunna få ytterligare stöd i närtid även om förutsättningarna i 5 a § lagen om korttidsarbete är uppfyllda.

text: När det gäller prövningen av godkännande enligt 5 a § lagen om stöd vid korttidsarbete i samband med den tillfälligt slopade karensen så framgår det vidare av

text: prop. 2021/22:113 s. 43

text: att förutsättningarna i paragrafen gäller oförändrade. Det blir upp till rättstillämpningen att avgöra om dessa förutsättningar är uppfyllda i varje enskilt fall. Det kan handla om att ta ställning till i vilken utsträckning som det kan anses rimligt att en enskild arbetsgivare anpassar sin verksamhet utifrån tillfälliga restriktioner vilka har införts till följd av en kraftigt ökad smittspridning.

text: I förarbetena till den tillfälligt slopade karensen,

text: prop. 2020/21:113 s. 43

text: , görs en genomgång av de olika förutsättningarna för ett godkännande. ”För att en arbetsgivare ska godkännas för stöd vid korttidsarbete krävs enligt 5 a § lagen om stöd vid korttidsarbete att arbetsgivaren har fått tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter samt att de ekonomiska svårigheterna har orsakats av något förhållande utom arbetsgivarens kontroll som inte heller rimligen hade kunnat förutses eller undvikas. Arbetsgivaren ska vidare ha använt sig av andra tillgängliga åtgärder för att minska kostnaden för arbetskraft. I förarbetena till bestämmelsen anges att det kan röra sig om plötsliga fall i global efterfrågan, begränsningar i arbetsgivares tillträde till viktiga marknader eller störningar i leveranser av viktiga insatsvaror. Exempel på exceptionella störningar som kan ge rätt till stöd är oväntat införande av tullar eller andra handelshinder, plötsliga natur- eller väderhändelser eller en omfattande sjukdomsepidemi. En allmän lågkonjunktur räknas inte som en exceptionell störning som ger rätt till stöd. De ekonomiska svårigheterna ska inte ha varit möjliga att undvika eller lindra. Av detta följer att en allmänt förväntad nedgång i konjunkturen eller andra förutsebara marknads- eller produktionsförändringar inte bör berättiga till stöd. Bedömningen bör ske med beaktande av verksamhetens karaktär. Tullar eller andra handelshinder kan vara oförutsedda. De kan också vara konsekvenser av kända motsättningar eller utdragna processer. I ett sådant läge är det rimligt att kräva att en arbetsgivare försöker anpassa sig till den förväntade utvecklingen genom att exempelvis ställa om produktionen, minska sin exponering mot en viss marknad eller förändra sina leveranskedjor. Vad som kan krävas av arbetsgivaren i termer av omställning får avgöras i det enskilda fallet. En utgångspunkt bör vara att snabba, dramatiska och osannolika händelseförlopp innebär lägre krav på arbetsgivarnas anpassning till förändrade förutsättningar (

text: prop. 2019/20:132 s. 86

text: och

text: Vidare anges att villkoren för godkännande för stöd enligt 5 a § har getts en strikt utformning. Utgångspunkten för stöd enligt det nya permanenta och öppna systemet är enligt förarbetena att sådant bara ska kunna lämnas i särskilda fall. I praktiken har stödet emellertid fått en omfattning och tillämpning som inte förutsetts i de remitterade betänkandena. Skälet till detta är de omfattande negativa effekterna på grund av spridningen av det nya coronaviruset som orsakar sjukdomen Covid-19. Den praktiska tillämpning som skett enligt 5 a § bör förstås utifrån de särskilda omständigheter som rådde vid ikraftträdandet av bestämmelsen den 7 april 2020.

text: I förarbetena till lagen (

text: ) om stöd vid korttidsarbete i vissa fall (

text: prop. 2020/21:83 s. 22

text: ) skriver regeringen att pandemin har pågått under en längre tid och att det därför inte kan uteslutas att kravet på att de ekonomiska svårigheterna inte ska ha kunnat förutses eller undvikas kommer att skapa svårigheter vid tillämpningen av det tillfälliga regelverket.

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Arbetsgivare som fått stöd tidigare under pandemin ska kunna få stöd igen

text: Med anledning av de nya restriktionerna som infördes i december 2021 och januari 2022 har karensen för stöd vid korttidsarbete tillfälligt slopats p.g.a. att Sverige befann sig i en situation med en ökad smittspridning och ökad belastning på sjukvården. De ytterligare smittskyddsåtgärder som infördes påverkade många arbetsgivare. Lagstiftaren har därför infört ett undantag från bestämmelsen om att ett beslut om godkännande tidigast får fattas 24 kalendermånader efter att en tidigare stödperiod löpt ut. Det kommer därmed vara möjligt att ansöka om stöd utan hinder av karensen för stödmånader från och med den 1 december 2021 när den tidsperiod som löpt ut avser en kalendermånad under mars 2020 - september 2021.

text: 4.2 Vilka villkor gäller vid prövningen av godkännande?

text: Lagstiftarens åtgärd syftar till att tillfälligt göra det möjligt för arbetsgivare att på nytt ansöka om stöd utan hinder av bestämmelsen om karens i lagen om stöd vid korttidsarbete. Möjligheten att godkännas för stöd och beviljas stöd bestäms i övrigt utifrån en tillämpning av de ordinarie reglerna i lagen och en bedömning kommer att göras i varje enskilt fall. Det innebär som tidigare nämnts krav på att de ekonomiska svårigheterna ska vara allvarliga och tillfälliga, ha orsakats av något förhållande utom arbetsgivarens kontroll, inte rimligen hade kunnat förutses eller undvikas och att arbetsgivaren ska ha använt sig av andra tillgängliga åtgärder för att minska kostnaden för arbetskraft. Det innebär i sin tur att det finns begränsade möjligheter att godkänna en arbetsgivare för stöd som trots tidigare stöd alltjämt befinner sig i allvarliga ekonomiska svårigheter p.g.a. samma oförvållade och oförutsebara händelse som tidigare.

text: 4.3 Vilka arbetsgivare ska kunna få stöd igen?

text: När karensen tillfälligt slopas så finns det arbetsgivare som tidigare erhållit stöd och som nu befinner sig i karens som på nytt kan bli godkända för stöd efter den 1 april 2022. Skatteverket anser att dessa skulle kunna utgöras av arbetsgivare som på goda grunder anpassat sin verksamhet efter ett läge utan smittskyddsåtgärder under en period för att därefter på nytt drabbas av restriktioner som i sin tur medfört oförutsedda allvarliga ekonomiska svårigheter. Vid bedömningen måste också beaktas i vilken utsträckning det kan anses rimligt att den enskilda arbetsgivaren anpassar sin verksamhet utifrån tillfälliga restriktioner vilka har införts till följd av en kraftigt ökad smittspridning. Enligt Skatteverkets bedömning måste det alltså vara frågan om en arbetsgivare vars verksamhet tidigare drabbats av pandemin varpå man valt att då nyttja stöd vid korttidsarbete. När stödperioden löpt ut och därmed de tillfälliga och allvarliga ekonomiska problemen förbättrats så har verksamheten återgått till det normala. Därefter har verksamheten på nytt drabbats av de nya restriktionerna som införts. I det läget måste en arbetsgivare återigen anpassa sin verksamhet efter rådande omständigheter och om man trots detta befinner sig i en tillfällig och allvarlig ekonomisk situation så kan ett nytt godkännande för stöd beviljas. Detta är en bedömning som måste göras utifrån den enskilda arbetsgivarens situation.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-156413-2025

title: Mervärdesskatt vid upplåtelse av parkeringsplatser till lokal- och bostadshyresgäster

text: Nytt: 2026-03-24

text: I avsnitt 1, 2 och 5 finns en hänvisning till ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt”, 2025-01-24, dnr

text: . Detta ställningstagande har ersatts av ett annat ställningstagande som i stället ska tillämpas, ” Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt”, 2026-03-24, dnr

text: Hänvisningen medför ingen ändring i sak för detta ställningstagande.

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser till sina lokal- eller bostadshyresgäster ska anses vara underordnad lokal- och bostadsuthyrningen om samtliga följande villkor är uppfyllda.

text: Hyresgästen kan vid tecknandet av hyresavtalet eller därefter inte välja bort rätten att använda parkeringsplatsen och därigenom betala en lägre hyra för lokalen eller bostaden.

text: Hyresgästen upplåter inte parkeringsplatsen mot ersättning i en ekonomisk verksamhet.

text: I sådant fall ska uthyrningen av parkeringsplatserna beskattas på samma sätt som uthyrningen av lokalen och bostaden. Det innebär att uthyrningen av parkeringsplatserna är undantagen från skatteplikt, såvida hyresvärden inte är frivilligt beskattad för uthyrningen av lokalen.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet med samma namn daterat 2004-11-01, dnr

text: 130 624085-04/111

text: . Det nya ställningstagandet innebär en ändring i sak genom att vissa villkor ska vara uppfyllda för att en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser som finns inom samma fastighetskomplex eller i nära anslutning till lokalen eller bostaden ska anses vara underordnad lokal- eller bostadsuthyrningen. Den ändrade bedömningen är en följd av Skatteverkets genomgång av rättspraxis som resulterade i ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt” 2025-01-24, dnr

text: Den bedömning som görs i ställningstagandet vad gäller upplåtelse av hyresrätter gäller även för andra rättigheter till fastighet, som till exempel bostadsrätter.

text: 2 Frågeställning

text: Det förekommer att den som hyr ut lokaler eller bostäder även hyr ut parkeringsplatser till sina lokal- och bostadshyresgäster. I så fall är det fråga om en transaktion som består av olika tjänster som ska beskattas på olika sätt. Uthyrning av bostäder omfattas av undantag från skatteplikt. Detsamma gäller för uthyrning av lokaler, såvida inte hyresvärden är frivilligt beskattad för uthyrningen. Uthyrning av parkeringsplatser är däremot skattepliktig.

text: Med hänsyn till rättsutvecklingen har Skatteverket i ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt”, 2025-01-24, dnr

text: , tagit fram en metod som verket kommer använda för att bedöma om en transaktion som består av olika varor och tjänster ska anses som ett eller flera tillhandahållanden.

text: I detta ställningstagande, som också har tagits fram med hänsyn till rättsutvecklingen, utvecklar Skatteverket sin syn på när en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser till lokal- eller bostadshyresgäster ska anses underordnad ett huvudsakligt tillhandahållande i form av lokal- eller bostadsuthyrning. Den bedömning som görs vad gäller upplåtelse av hyresrätter gäller även för andra rättigheter till fastighet, som till exempel bostadsrätter.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Bestämmelser

text: Från skatteplikt undantas upplåtelse av arrenden, hyresrätter, bostadsrätter, tomträtter, servitutsrätter och andra rättigheter till fastigheter (

text: 10 kap. 35 § första stycket mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML, jämför

text: artikel 135.1 l i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Skatteplikt gäller dock för upplåtelse av lokaler och andra platser för parkering, inklusive förtöjning och ankring, av transportmedel (

text: 10 kap. 36 § första stycket 5

text: ML, jämför artikel 135.2 b i mervärdesskattedirektivet).

text: 3.2 Förarbeten

text: Det kan nämnas att när det gäller uthyrning av parkeringsplatser har EU-domstolen funnit att uthyrningen är undantagen från skatteplikt om den sker i nära anknytning till en undantagen uthyrning av fast egendom för annat ändamål t.ex. för boende,

text: , Skatteministeriet mot Henriksen (

text: prop. 2016/17:14, s. 29

text: 3.3 Rättspraxis

text: 3.3.1 Högsta förvaltningsdomstolen

text: En bostadsrättsförening ansågs vara skattskyldig för uthyrning av parkeringsplatser i bostadshusens garage till andra personer än innehavare av bostadsrätt i föreningen (

text: RÅ 2003 ref. 80

text: 3.3.2 EU-domstolen

text: Uthyrning av parkeringsplatser kan inte exkluderas från skattefriheten i de fall uthyrningen har nära anknytning till uthyrning av fast egendom som ska användas för annat ändamål såsom bostads- eller affärsfastigheter som i sig är undantaget från skatteplikt, så att de båda upplåtelserna utgör en enda ekonomisk transaktion. Detta är fallet om parkeringsplatsen och den fasta egendomen som ska användas för annat ändamål ingår i ett enda fastighetskomplex och båda upplåtelserna görs till hyresgästen av samma hyresvärd (

text: , Skatteministeriet mot Henriksen, punkterna 15–16).

text: Bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b punkt 2 i sjätte mervärdesskattedirektivet

text: (numera artikel 135.2 b i mervärdesskattedirektivet) avseende uthyrning av parkeringsplatser är en avvikelse från det undantag från skatteplikt som anges i denna artikel vad gäller utarrendering och uthyrning av fast egendom. De transaktioner som avses i artikel 135.2 b i mervärdesskattedirektivet omfattas därigenom av direktivets allmänna system enligt vilket samtliga beskattningsbara transaktioner ska mervärdesbeskattas utom i uttryckligen föreskrivna undantagsfall. Det innebär att artikel 135.2 b i mervärdesskattedirektivet inte kan tolkas snävt (

text: , Fonden Marselisborg Lystbådehavn, punkt 43).

text: Det förhållandet att tillhandahållanden av tjänster omfattas av ett hyresavtal talar visserligen för att det är fråga om ett enda tillhandahållande. Det ska emellertid framhållas att endast den omständigheten att ett tillhandahållande omfattas av ett hyresavtal inte i sig kan vara av avgörande betydelse. Om hyresavtalet omfattar tillhandahållanden av tjänster som till sin natur inte objektivt sett kan anses vara odelbara från eller underordnade i förhållande till det huvudsakliga tillhandahållandet – det vill säga uthyrning av fast egendom – utan är självständiga i förhållande till nämnda uthyrning, anses de inte utgöra en del av ett enda tillhandahållande som är undantaget från skatteplikt eftersom sambandet mellan dessa tillhandahållanden och det huvudsakliga tillhandahållandet endast är konstlat (

text: , Field Fisher Waterhouse, punkt 25).

text: Sådana omständigheter som ger uttryck för avtalsparternas intressen, som till exempel prissättnings- och faktureringsmetoder, kan beaktas. Det ska bland annat undersökas om hyresgästen och hyresvärden enligt avtalet främst vill hyra respektive hyra ut en fastighet och endast subsidiärt önskar erhålla respektive tillhandahålla andra tjänster även om dessa är nödvändiga för användningen av fastigheten. Om hyresgästen har möjlighet att välja sina tjänsteleverantörer eller det sätt på vilket varorna eller tjänsterna används kan tillhandahållandena av dessa varor och tjänster i princip anses fristående från uthyrningen (

text: , Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie, punkterna 37 och 39).

text: 4 Bedömning

text: En vara eller en tjänst ska anses som underordnad ett huvudsakligt tillhandahållande när kunden inte efterfrågar den i sig, utan varan eller tjänsten endast är ett medel för att kunden på bästa sätt ska kunna använda den huvudsakliga varan eller tjänsten. Vid bedömningen av om en vara eller en tjänst ska anses som underordnad ett huvudsakligt tillhandahållande ska det beaktas om den delen saknar ett självständigt syfte utifrån kundens synvinkel. När en vara eller en tjänst anses som underordnad ska den behandlas på samma sätt som den huvudsakliga varan eller tjänsten.

text: Parkeringsplatsen finns inom samma fastighetskomplex eller i nära anslutning till lokalen eller bostaden. Ett exempel är om parkeringsplatsen finns på fastigheten bredvid den fastighet där lokalen eller bostaden finns. Ett annat exempel är ett centralt garage vid en radhuslänga.

text: När dessa villkor är uppfyllda får hyresgästen i första hand anses efterfråga rätten att hyra lokalen eller bostaden och endast i andra hand parkeringsplatsen. Möjligheten att använda parkeringsplatsen är då inte ett mål i sig utan är endast ett medel för att på bästa sätt använda den huvudsakliga tjänsten, det vill säga hyra lokalen eller bostaden. Detta gäller även om avtalet avser oreserverade parkeringsplatser.

text: I sådant fall ska uthyrningen av parkeringsplatserna beskattas på samma sätt som det huvudsakliga tillhandahållandet, det vill säga uthyrningen av lokalen och bostaden. Det innebär att uthyrningen av parkeringsplatserna är undantagen från skatteplikt, såvida hyresvärden inte är frivilligt beskattad för uthyrningen av lokalen.

text: Om en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser till lokal- eller bostadshyresgäster inte anses som underordnad lokal- eller bostadsuthyrningen är det i normalfallet fråga om två separata tillhandahållanden. En bedömning måste dock göras i det enskilda fallet. Skatteverket gör denna bedömning i enlighet med ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt”.

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett annat ställningstagande

text: 130 624085-04/111

text: . Det nya ställningstagandet innebär en ändring i sak genom att vissa villkor ska vara uppfyllda för att en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser som finns inom samma fastighetskomplex eller i nära anslutning till lokalen eller bostaden ska anses vara underordnad lokal- eller bostadsuthyrningen. Den ändrade bedömningen är en följd av Skatteverkets genomgång av rättspraxis som resulterade i ställningstagandet ”Ett eller flera tillhandahållanden, mervärdesskatt” daterat 2025-01-24, dnr

text: Tillämpningsinformation (dnr

text: Skatteverket har redogjort för verkets uppfattning om vad som krävs för att en hyresvärds uthyrning av parkeringsplatser till lokal- och bostadshyresgäster ska anses underordnad lokal- och bostadsuthyrningen. Ställningstagandet innebär en ändring i sak av verkets tidigare syn på sådana tillhandahållanden och medför att uthyrning av parkeringsplatser till hyresgäster eller bostadsinnehavare i större utsträckning kommer att vara skattepliktig.

text: Mot bakgrund av ovanstående kommer Skatteverket, på eget initiativ, att tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållanden som sker från och med den 1 april 2026.

text: Tillämpningsinformation (dnr

text: Mot bakgrund av ovanstående beslutade Skatteverket, på eget initiativ, tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållanden som sker från och med den 1 april 2026 (dnr

text: Skatteverket beslutar nu att förlänga denna omställningstid och därför, på eget initiativ tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållande som sker från och med den 1 oktober 2026.

text: Tillämpningsinformation (dnr

text: Nytt: 2026-03-23

text: Mot bakgrund av ovanstående beslutade Skatteverket att, på eget initiativ, tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållanden som sker från och med den 1 april 2026 (dnr

text: Skatteverket beslutade därefter att förlänga denna omställningstid och därför, på eget initiativ tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållanden som sker från och med den 1 oktober 2026. (dnr

text: Skatteverket beslutar nu att förlänga omställningstiden ytterligare och därför, på eget initiativ, tillämpa ställningstagandet på sådana tillhandahållanden som sker från och med den 1 april 2027.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-1601422

status: upphävt

title: Undantag från skatteplikt för krigsfartyg samt återbetalningsrätt; mervärdesskatt

text: Nytt: 2023-06-07

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-06-07, dnr

text: Nytt: 2023-05-31

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att undantaget från skatteplikt för leverans av varor till krigsfartyg som finns i

text: rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet, har direkt effekt. Undantaget i direktivet kan därför tillämpas av ett företag trots att en motsvarande bestämmelse saknas i

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML.

text: Undantaget avser leverans av varor för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg vilket får anses omfatta varor för förbrukning eller försäljning ombord.

text: Undantaget är tillämpligt under förutsättning att leveransen av varor sker till krigsfartyg som ska lämna landet och har en hamn eller ankarplats utanför Sverige som destination. Även leveranser till svenska krigsfartyg omfattas av undantaget från skatteplikt när dessa är destinerade till hamnar eller ankarplatser utanför svenskt territorium.

text: Undantaget kan endast tillämpas på leveranser av varor som sker direkt till den som använder krigsfartyget. Undantaget kan inte tillämpas på leveranser som sker i tidigare led i en transaktionskedja. Det finns dock inget krav på att varorna ska lastas direkt ombord på fartyget utan undantaget gäller även om varorna läggs i ett lager före ombordlastning.

text: Eftersom det aktuella undantaget enligt mervärdesskattedirektivet är ett s.k. kvalificerat undantag anser Skatteverket att även återbetalningsrätt för ingående skatt för den som omsätter varor som omfattas av det aktuella undantaget gäller med direkt effekt då en motsvarande bestämmelse saknas i ML.

text: Ställningstagandet ersätter ställningstagandet ”Undantag från skatteplikt för krigsfartyg; mervärdesskatt”, den 3 december 2018, dnr

text: 202 463042-18/111

text: . Ställningstagandet har endast kompletterats med en bedömning i förtydligande syfte att även återbetalningsrätt för ingående skatt gäller med direkt effekt för den som omsätter varor som omfattas av det aktuella undantaget.

text: 2 Frågeställning

text: Den 1 januari 2018 ändrades bestämmelserna i ML om undantag från skatteplikt för fartyg. Ändringarna genomfördes i syfte att harmonisera de svenska bestämmelserna med EU-rätten. I mervärdesskattedirektivet finns dock ett undantag från skatteplikt för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg som fortfarande saknar motsvarighet i ML.

text: Frågan är om direktivets undantag kan tillämpas i Sverige, antingen genom EU-konform tolkning eller genom att direktivets reglering får direkt effekt.

text: Frågan är också om direktivets rätt till återbetalning av ingående skatt för den som omsätter varor som omfattas av undantaget från skatteplikt för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg kan tillämpas i Sverige, antingen genom EU-konform tolkning eller genom att direktivets reglering får direkt effekt.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Från skatteplikt undantas omsättning av varor för förbrukning och försäljning ombord på fartyg som används på öppna havet och fraktar passagerare mot betalning eller används för handels-, industri- eller fiskeriverksamhet (3 kap. 21 a § första stycke 4 och 5 samt andra och tredje stycket ML, jämför

text: artikel 148 a

text: mervärdesskattedirektivet).

text: Medlemsstaterna ska undanta från skatteplikt leverans av varor för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg enligt KN-nummer (kombinerade nomenklaturen) 8906 10 00 som lämnar medlemsstatens territorium och är destinerade till hamnar eller ankarplatser utanför den medlemsstaten (artikel 148 b i mervärdesskattedirektivet).

text: Till dess bestämmelser som preciserar tillämpningsområdet för undantagen i

text: artikel 148

text: träder i kraft får medlemsstaterna begränsa räckvidden för undantagen i artikel 148

text: a

text: och

text: b

text: (artikel 150 i mervärdesskattedirektivet).

text: I den mån varor och tjänster används för en beskattningsbar persons beskattade transaktioner har han rätt att, i den medlemsstat där han utför dessa transaktioner, från den mervärdesskatt som han är skyldig att betala bl.a. dra av mervärdesskatt som skall betalas eller har betalats i medlemsstaten för varor som har levererats, eller kommer att levereras, till honom eller för tjänster som har tillhandahållits, eller kommer att tillhandahållas till honom av en annan beskattningsbar person (artikel 168 i mervärdesskattedirektivet).

text: En beskattningsbar person ska ha rätt till avdrag för eller återbetalning av den mervärdesskatt som avses i artikel 168 i den mån varorna eller tjänsterna används för transaktioner som är undantagna från skatteplikt i enlighet med

text: artikel 148 b

text: (artikel 169 b i mervärdesskattedirektivet).

text: Bestämmelser i mervärdesskattedirektivet som är tillräckligt klara, precisa och ovillkorliga har direkt effekt. En unionsrättslig regel som har direkt effekt har alltid företräde framför nationell lag och ska tillämpas oavsett vad som föreskrivs i den nationella rättsordningen. Ett direktiv är alltid riktat till medlemsstaterna och ålägger dem att på lämpligt sätt uppnå ett visst mål. Direkt effekt kan därför inte åberopas av en myndighet i skärpande syfte mot en enskild (se bland annat 148/78 Ratti punkterna 20-24, 8/81 Becker punkterna 17, 18 och 25, 152/84 Marshall punkt 48 och

text: Pfeiffer m.fl. punkterna 103 och 108).

text: Trots att medlemsstaterna har ett betydande handlingsutrymme vid genomförande av vissa bestämmelser i mervärdesskattedirektivet kan enskilda med framgång åberopa de bestämmelser i direktivet som är tillräckligt klara, precisa och ovillkorliga (

text: , Stockholm Lindöpark, punkt 31).

text: De verksamheter som omfattas av undantaget i artikel 132.1 g i mervärdesskattedirektivet anges på ett tillräckligt precist och ovillkorligt sätt (

text: , Kügler, punkt 53).

text: Den möjlighet som finns i artikel 133 i mervärdesskattedirektivet att uppställa ett eller flera villkor för undantag från skatteplikt enligt

text: artikel 132

text: är endast fakultativ. En medlemsstat som har underlåtit att vidta de åtgärder som krävs i detta hänseende kan inte åberopa sin underlåtenhet till stöd för att neka en skattskyldig undantag från skatteplikt, om denne enligt mervärdesskattedirektivet har rätt till sådant undantag (

text: , Kügler, punkt 59 och 60).

text: Undantaget från skatteplikt för bunkring, tankning och proviantering av fartyg är endast tillämpligt när varorna tillhandahålls den som bedriver fartygstrafiken. Undantaget kan dock tillämpas även om lagring sker före lastning ombord under förutsättning att omsättningen sker till fartygsoperatören (

text: , Velker, punkterna 22 och 30).

text: 4 Bedömning

text: 4.1 EU-konform tolkning och direkt effekt

text: Enligt artikel 148 b i mervärdesskattedirektivet ska medlemsstaterna undanta från skatteplikt leverans av varor för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg. Medlemsstaterna får dock begränsa räckvidden för undantaget till dess regler införs som preciserar tillämpningsområdet för undantaget. Enligt Skatteverkets bedömning innebär bestämmelserna i direktivet att undantaget är obligatoriskt för medlemsstaterna att införa men att medlemsstaterna om de så önskar kan inskränka tillämpningsområdet, t.ex. genom att begränsa vilka varor som kan omfattas.

text: I ML saknas ett undantag från skatteplikt som motsvarar undantaget för bunkring, tankning och proviantering av krigsfartyg i direktivet. Det är enligt Skatteverkets uppfattning inte möjligt att genom en EU-konform tolkning av ML uppnå resultatet att leveranser av varor som avser krigsfartyg omfattas av undantag från skatteplikt. Om bestämmelsen i direktivet är tillräckligt klar, precis och ovillkorlig kan den dock ha direkt effekt. Det innebär att bestämmelsen i direktivet ska tillämpas om den enskilde begär det trots att den inte införts i ML.

text: Enligt Skatteverkets bedömning är bestämmelsen i direktivet klar och precis. Skatteverket anser att bestämmelsen även är ovillkorlig. Det finns visserligen en möjlighet för en medlemsstat att inskränka undantaget men det förutsätter att undantaget som sådant införts i nationell lagstiftning. Av EU-domstolens praxis framgår att en bestämmelse i direktivet kan ha direkt effekt även om medlemsstaterna har ett betydande handlingsutrymme vid genomförandet av bestämmelsen. Det gäller även om medlemsstaterna har rätt att ställa upp villkor för tillämpningen av bestämmelsen. Skatteverket anser därför att

text: artikel 148 b i direktivet

text: har direkt effekt. Undantaget i direktivet kan därför tillämpas av ett företag trots att en motsvarande bestämmelse saknas i ML.

text: 4.2 Undantagets omfattning

text: Undantaget omfattar krigsfartyg enligt KN-nummer 8906 10 00. KN-nummer är EU:s systematiska förteckning över varor i världshandeln.

text: Undantaget är tillämpligt under förutsättning att leveransen av varor sker till krigsfartyg som ska lämna landet och har en hamn eller ankarplats utanför Sverige som destination. Det finns inget krav på att krigsfartyget ska tillhöra ett annat land än Sverige. Även leveranser till svenska krigsfartyg omfattas av undantaget från skatteplikt när dessa är destinerade till hamnar eller ankarplatser utanför svenskt territorium.

text: De varor som kan omfattas är varor för bunkring, tankning och proviantering vilket får anses omfatta varor för förbrukning eller försäljning ombord.

text: Skatteverket anser att EU-domstolens praxis, som avser undantaget från skatteplikt för bunkring, tankning och proviantering av fartyg som går på öppna havet, även gäller för motsvarande leveranser till ett krigsfartyg. Det innebär att undantaget endast kan tillämpas på leveranser av varor som sker direkt till den som använder krigsfartyget. Undantaget kan inte tillämpas på leveranser som sker i tidigare led i en transaktionskedja. Det finns dock inget krav på att varorna ska lastas direkt ombord på fartyget utan undantaget gäller även om varorna läggs i ett lager före ombordlastning.

text: 4.3 Rätt till återbetalning av ingående skatt

text: Undantaget i artikel 148 b i mervärdesskattedirektivet är ett s.k. kvalificerat undantag, vilket innebär att den som omsätter en vara som omfattas av det aktuella undantaget har rätt till återbetalning av ingående skatt enligt

text: artikel 169 b

text: . Rätten till återbetalning av ingående skatt gäller för den som inom landet i en ekonomisk verksamhet omsätter sådana varor och tjänster som omfattas av undantagsbestämmelsen. Någon bestämmelse om möjlighet till återbetalning för ingående skatt som är hänförlig till omsättningar som är undantagna enligt

text: artikel 148 b i direktivet

text: har dock inte införts i ML. Skatteverkets anser att återbetalningsrätt inte kan uppnås genom en EU-konform tolkning av ML. Enligt Skatteverkets bedömning är dock bestämmelsen om rätt till återbetalning i direktivet klar, precis och ovillkorlig på samma sätt som undantagsbestämmelsen. Skatteverket anser därför att rätten till återbetalning enligt

text: artikel 169 b i direktivet

text: för sådana omsättningar som är undantagna enligt

text: artikel 148 b

text: kan tillämpas med direkt effekt av ett företag trots att en motsvarande bestämmelse saknas i ML.

text: 4.4 Ändringar i ställningstagandet

text: 202 463042-18/111


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-160916

title: Behörighet för en verkställande direktör i ett aktiebolag att skriva under en inkomstdeklaration eller att utse och ansöka om godkännande av ett deklarationsombud

text: 1 Sammanfattning

text: En verkställande direktör (VD) i ett aktiebolag är behörig företrädare för bolaget när det gäller att skriva under en inkomstdeklaration eller att utse och skriva under en ansökan om godkännande av ett deklarationsombud.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har ställts dels om VD:s behörighet att skriva under en inkomstdeklaration, dels om VD:s behörighet att utse och skriva under en ansökan om att godkänna ett deklarationsombud.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: En juridisk persons deklaration ska skrivas under av en behörig ställföreträdare. En elektronisk deklaration kan också skrivas under av ett deklarationsombud (

text: 38 kap. 3 § skatteförfarandelagen

text: , SFL). Ett deklarationsombud är en fysisk person som den deklarationsskyldige har utsett och som är godkänd av Skatteverket som ombud för den deklarationsskyldige (

text: 6 kap. 4 §

text: SFL). Företaget ansöker hos Skatteverket om godkännande av den person företaget utsett till deklarationsombud.

text: Styrelsen i ett aktiebolag har alltid behörighet att företräda aktiebolaget (

text: 8 kap. 35 § aktiebolagslagen

text: , ABL). VD har rätt att företräda bolaget beträffande löpande förvaltningsåtgärder (8 kap. 36 §). Bolaget kan också företrädas av särskilt utsedda firmatecknare (8 kap. 37 §). En särskild firmatecknare har samma behörighet att företräda bolaget som styrelsen.

text: 4 Bedömning

text: VD har behörighet att företräda ett aktiebolag beträffande den löpande förvaltningen. Vad som ingår i den löpande förvaltningen har inte något givet svar. Skatteverket har sedan länge ansett att det ingår i den löpande förvaltningen att skriva under en skattedeklaration. Av

text: 8 kap. 29 §

text: ABL framgår att åtgärder som med hänsyn till omfattningen och arten av bolagets verksamhet är av ovanligt slag eller av stor betydelse faller utanför den löpande förvaltningen. Denna formulering får anses ge stöd för att det även hör till den löpande förvaltningen att skriva under en inkomstdeklaration. En inkomstdeklaration lämnas årligen och ska återspegla bolagets verksamhet. Det är vidare svårt att se något tungt vägande skäl att göra åtskillnad mellan VD:s behörighet att skriva under en inkomstdeklaration och en skattedeklaration. VD ska därför anses behörig att skriva under en inkomstdeklaration.

text: Ett deklarationsombud får skriva under en inkomstdeklaration. Att utse ett deklarationsombud bör förutsätta att den som utser ombudet själv får skriva under inkomstdeklarationen. Ställningstagandet ovan innebär att VD anses ha denna behörighet. De andra behörigheter ett deklarationsombud har får också anses ingå i den löpande förvaltningen och VD:s behörighet. VD ska därför anses behörig att utse och ansöka om godkännande av ett deklarationsombud.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-1620351

title: Omsättningsgränsen för redovisning av mervärdesskatt enligt bokslutsmetoden

text: Nytt: 2023-06-07

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-06-07, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: Den som har en sammanlagd årlig omsättning här i landet som normalt uppgår till högst tre miljoner kronor får redovisa mervärdesskatt enligt bokslutsmetoden. Med begreppet årlig omsättning här i landet avses enligt Skatteverkets uppfattning inte bara värdet av den skattepliktiga och den från skatteplikt undantagna omsättningen utan också värdet av exportomsättningen.

text: 2 Frågeställning

text: Av

text: 13 kap. 8 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, framgår att den så kallade bokslutsmetoden får tillämpas om den sammanlagda årliga omsättningen här i landet normalt uppgår till högst tre miljoner kronor. Fråga har uppkommit om hur man ska tolka bestämmelsens begrepp ”årlig omsättning här i landet” och specifikt om exportomsättning ska ingå vid beräkningen av omsättningsgränsen.

text: I detta ställningstagande redogör Skatteverket för sin uppfattning om vilka omsättningar som ska ingå i bokslutsmetodens omsättningsgräns.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Under det löpande beskattningsåret får den utgående skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken betalning tas emot kontant eller på annat sätt kommer den skattskyldiga tillgodo, om värdet av den skattskyldigas sammanlagda årliga omsättning här i landet normalt uppgår till högst tre miljoner kronor (

text: 13 kap. 8 § första stycket

text: ML). Jämför

text: artikel 66 första stycket b i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet.

text: Den som redovisar utgående skatt enligt denna bestämmelse ska dra av den ingående skatten först för den redovisningsperiod under vilken beskattningsåret går ut eller under vilken betalning dessförinnan har gjorts (

text: 13 kap. 18 §

text: ML). Jämför

text: artikel 167

text: a i mervärdesskattedirektivet.

text: Med export avses sådan omsättning utanför EU av varor och tjänster som görs i en ekonomisk verksamhet som bedrivs här i landet (

text: 1 kap. 10 §

text: ML).

text: Genom att välja begreppet den skattskyldigas sammanlagda omsättning i ML blir det en överensstämmelse med begreppet nettoomsättningen som reglerar vilka personer som får tillämpa kontantmetoden enligt

text: bokföringslagen (1999:1078)

text: , BFL. Syftet är att anpassa reglerna till BFL:s regler och uppnå förenklingseffekter för de mindre företagen. Samma avgränsning bör därför gälla så att regelsystemen blir så likartade som möjligt (

text: prop. 2005/06:174 s. 30

text: Med nettoomsättning menas intäkter från sålda varor och utförda tjänster som ingår i den fysiska eller juridiska personens normala verksamhet med avdrag för lämnade rabatter, mervärdesskatt och annan skatt som är direkt knuten till omsättningen (1 kap. 2 § första stycket 1 och 10 BFL).

text: Ett företag vars årliga nettoomsättning normalt uppgår till högst tre miljoner kronor får dröja med att bokföra affärshändelserna tills betalning sker. Vid räkenskapsårets utgång ska dock samtliga då obetalda fordringar och skulder bokföras (

text: 5 kap. 2 § tredje stycket

text: BFL).

text: Enligt förarbetena till bestämmelsen i

text: 5 kap. 2 § tredje stycket

text: BFL är det önskvärt att gränsvärdet för företagets årliga nettoomsättning samordnas med de regler som gäller i fråga om redovisning av mervärdesskatt, så att förslaget även får betydelse för när kontantmetoden kan användas vid redovisningen av mervärdesskatt (

text: prop. 2005/06:116 s. 67

text: Av förarbetena till bestämmelsen i

text: 13 kap. 8 §

text: ML framgår att flera remissinstanser kritiserade förslaget i Finansdepartementets promemoria. Förslaget innebar att den skattskyldigas årliga intäkter skulle ligga till grund för avgränsningen för vilka som kan få tillämpa en kontantregel för redovisning av den utgående skatten. Regeringen delade remissinstansernas uppfattning att det i mervärdesskattesammanhang är lämpligare att välja ett begrepp som har en tydligare koppling till mervärdesskattesystemet. Regeringen föreslog därför att det avgörande för tillämpligheten av kontantmetoden vid redovisning av mervärdesskatt bör vara värdet av den skattskyldigas sammanlagda omsättning . Detta belopp får inte normalt överstiga 3 miljoner kronor. Genom att välja detta begrepp uppnås överensstämmelse med det begrepp som regeringen efter remisskritik har valt i proposition 2005/06:116 Förenklade redovisningsregler, m.m. (

text: prop. 2005/06:174 s. 29

text: 4 Bedömning

text: För att få redovisa mervärdesskatt enligt bokslutsmetoden får den sammanlagda årliga omsättningen här i landet normalt uppgå till högst tre miljoner kronor. Denna omsättningsgräns infördes i syfte att samordna mervärdesskattereglerna med reglerna om kontantredovisning (kontantmetoden) i BFL. Genom att redovisningsreglerna i ML och BFL är samordnade kan de mindre företagen bokföra sina affärshändelser och redovisa mervärdesskatt enligt samma principer. Det innebär att bara den som får bokföra sina affärshändelser enligt kontantmetoden får tillämpa bokslutsmetoden vid sin redovisning av mervärdesskatt. På så sätt uppnås lagstiftarens syfte att förenkla redovisningsreglerna för de mindre företagen.

text: Vad som närmare avses med begreppet omsättning här i landet framgår inte av ML. Men mot bakgrund av den nära kopplingen och samordningen med redovisningsreglerna måste det ha samma innebörd som begreppet nettoomsättning i BFL. Av förarbetena framgår dessutom att avsikten var att ett och samma begrepp – intäkter – skulle införas i såväl BFL som i ML. Flera remissinstanser framförde dock invändningar mot begreppet ”intäkter”, varför ”nettoomsättning” i stället kom att användas i BFL. För bestämmelsen i ML valdes sedan ”omsättning här i landet”, eftersom det begreppet dels har en tydligare koppling till mervärdesskattesystemet, dels överensstämmer med det begrepp som används i motsvarande bestämmelse i BFL.

text: Skatteverket anser därför att det i begreppet omsättning här i landet inte bara ska ingå omsättningar som det ska beräknas utgående skatt på. Precis som vid beräkningen av nettoomsättningen enligt BFL ska man alltså inte ta hänsyn till om omsättningen är mervärdesskattepliktig eller inte. Både värdet av den skattepliktiga omsättningen exklusive mervärdesskatt och den från skatteplikt undantagna omsättningen ska därmed ingå.

text: Värdet av exportomsättning ingår vid beräkningen av nettoomsättningen enligt BFL. Skatteverket anser därför att värdet av exportomsättningen också ska ingå vid beräkningen av omsättningsgränsen enligt ML. Export är dessutom enligt definitionen i ML en omsättning av varor eller tjänster i en ekonomisk verksamhet som bedrivs här i landet. Den omständigheten att uttrycket ”här i landet” förekommer i ML:s bestämmelse om bokslutsmetoden får ses mot den bakgrunden, d.v.s. att det ska vara fråga om en omsättning som görs från en ekonomisk verksamhet som bedrivs här i landet. Om verksamheten bedrivs här i Sverige ska exportomsättningen därmed ingå i omsättningsgränsen trots att själva omsättningen har skett utomlands enligt bestämmelserna om omsättningsland i

text: 5 kap.

text: ML. En beskattningsbar person som bara omsätter varor eller tjänster genom export till ett värde som normalt årligen överstiger tre miljoner kronor har därmed inte rätt att redovisa mervärdesskatt enligt bokslutsmetoden. Det gäller även om den enda mervärdesskatt som personen ska redovisa är ingående skatt för förvärv i verksamheten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-163762-2026

title: Ställningstagandet ”Undantag från skatteplikt för vissa interna tjänster, mervärdesskatt” ska inte längre tillämpas

text: Ställningstagandet Undantag från skatteplikt för vissa interna tjänster, mervärdesskatt, daterat den 6 december 2019, dnr

text: 202 498532-19/111

text: , ska inte längre tillämpas.

text: Skatteverket redogör i ställningstagandet för hur undantaget från skatteplikt för vissa interna tjänster inom fristående grupper ska tillämpas. Vad som framgår i ställningstagandet överensstämmer inte i sin helhet med EU-domstolens dom i målen

text: och

text: Agrupació de Neteja Sanitària och Educat Serveis Auxiliars samt Högsta förvaltningsdomstolens dom den 11 maj 2026 i mål nr

text: . Med hänsyn till denna praxis får det anses vara klarlagt hur undantaget ska tolkas vad gäller när tjänster är direkt nödvändiga och när det kan vara snedvridning av konkurrensen. Information om detta kan framgå direkt på en vägledningssida i Rättslig vägledning.

text: Övriga delar i ställningstagandet framgår av annan rättspraxis och kan därför också framgå direkt på en vägledningssida i Rättslig vägledning. Det finns därför inte längre skäl att ha kvar ställningstagandet.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-165567

title: Redovisning av mervärdesskatt under coronakrisen

text: Nytt: 2022-12-30

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2022-12-30, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: Den rådande situationen som uppkommit till följd av spridningen av coronaviruset påverkar många företag ekonomiskt. Skatteverket anser därför att coronakrisen är en sådan omständighet som får anses vara särskilda skäl vid tillämpningen av vissa bestämmelser om redovisning av mervärdesskatt.

text: Den som redovisar mervärdesskatt enligt faktureringsmetoden kan byta till bokslutsmetoden (kontantmetoden) om den sammanlagda årliga omsättningen här i landet uppgår till högst 3 miljoner kronor. Ett byte får endast medges om det finns särskilda skäl. Skatteverket anser att den rådande situationen under coronakrisen får anses vara ett sådant särskilt skäl.

text: Redovisningsperioden för mervärdesskatt avgörs som huvudregel av beskattningsunderlagets omfattning för beskattningsåret. Förändrade förhållanden av något slag, såsom försäljningsnedgångar, kan innebära att den deklarationsskyldiga ska tillämpa en längre redovisningsperiod än den som hittills tillämpats. Exempelvis kan den som har redovisningsperioden ett kalenderkvartal byta till redovisningsperioden ett beskattningsår om beskattningsunderlaget beräknas minska så mycket att det kommer att uppgå till högst 1 miljon kronor.

text: Det kan förekomma att ett företag som har rätt att tillämpa en längre redovisningsperiod har begärt att få redovisa mervärdesskatt för en kortare period. I sådant fall gäller att den kortare redovisningsperioden ska tillämpas i minst 24 på varandra följande kalendermånader, om inte särskilda skäl talar emot det. Skatteverket anser att den rådande situationen under coronakrisen utgör ett sådant särskilt skäl som innebär att man kan bortse från tidskravet.

text: Ändringar till en längre redovisningsperiod ska som huvudregel gälla framåtsyftande för att den deklarationsskyldiga inte ska få överlappande redovisningsperioder. För att den nya redovisningsperioden ett beskattningsår ska kunna gälla från ingången av innevarande beskattningsår får den deklarationsskyldiga varken har lämnat eller fått några mervärdesskattedeklarationer, som avser en kortare redovisningsperiod, för det beskattningsåret. Skatteverket anser att detta krav kan frångås under coronakrisen med hänsyn till den rådande situationen.

text: 2 Frågeställning

text: Mervärdesskattesystemet är tänkt att vara anpassat till de betalningstider som normalt gäller i affärslivet. Det kan dock inträffa att företag får betala in mervärdesskatten till staten innan företagen själva har fått betalt från kunderna.

text: Spridningen av coronaviruset påverkar dessutom många företag ekonomiskt, vilket innebär att det finns en risk för att företagen får betalningssvårigheter och därmed saknar möjlighet att i tid betala in mervärdesskatten till staten.

text: Mot bakgrund av den rådande situationen har Skatteverket tagit ställning till möjligheten att anse coronakrisen som en sådan omständighet som ska vara särskilda skäl vid tillämpningen av vissa bestämmelser om redovisning av mervärdesskatt. I detta ställningstagande redovisar Skatteverket därför vad som gäller vid redovisning av mervärdesskatt samt vad som kan göras för att underlätta för företagen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Bestämmelser om

text: tidpunkt för utfärdande av en faktura finns i

text: 11 kap. 3 § mervärdesskattelagen

text: (1994:200, ML)

text: redovisning av utgående och ingående skatt finns i

text: 13 kap.

text: ML

text: redovisningsperioder för mervärdesskatt finns i

text: 26 kap.

text: och

text: 11 §§

text: skatteförfarandelagen

text: (2011:1244, SFL)

text: ändring till en kortare period efter begäran finns i

text: 26 kap. 13 §

text: SFL

text: från och med vilken tidpunkt en ändring till en längre period ska gälla finns i 26 kap. 15 och 16 §§ SFL

text: tidpunkt för att lämna en mervärdesskattedeklaration finns i 26 kap. 26, 30, 33, 33 a och 33 b §§ SFL

text: tidpunkt för att betala en mervärdesskattedeklaration finns i

text: 62 kap. 3 §

text: SFL.

text: 4 Bedömning

text: Mervärdesskattesystemet påverkar företagens likviditet. Påverkan kan innebära såväl en positiv som en negativ ränteeffekt, beroende på när företaget får betalt av sina kunder i förhållande till när de själva ska betala in mervärdesskatten till staten. Det beror också på om nettot av mervärdesskatten är positivt eller inte, d.v.s. om det är mervärdesskatt att betala eller återfå (

text: prop. 2007/08:25 s. 62

text: Vid vilken tidpunkt en viss fakturerad mervärdesskatt ska betalas in till staten avgörs i huvudsak av följande faktorer:

text: Den tidpunkt fakturan utfärdas

text: Den redovisningsmetod som tillämpas

text: Redovisningsperiodens längd.

text: Därutöver finns regler om deklarationsanstånd och betalningsanstånd.

text: Beskattningsunderlaget för mervärdesskatt får minskas vid en konstaterad kundförlust. Information om vad som gäller finns på sidan Kundförlust i Rättslig vägledning.

text: 4.1 Tidpunkt för att utfärda fakturor

text: För vissa omsättningar finns en tidsfrist för utfärdande av faktura. Det gäller:

text: bygg- eller anläggningstjänster eller varor som omsätts i samband med sådana tjänster (

text: 11 kap. 3 § första stycket

text: ML)

text: unionsintern försäljning av varor (

text: 11 kap. 3 § andra stycket

text: ML)

text: gränsöverskridande försäljning av tjänster enligt huvudregeln (

text: 11 kap. 3 § tredje stycket

text: ML).

text: För övriga omsättningar finns ingen tidsfrist i ML för utfärdande av fakturor. Det innebär att säljaren får utfärda en faktura inom den tid som kan anses gälla enligt god affärssed för den aktuella branschen.

text: 4.2 Redovisningsmetoder

text: Bestämmelser om när den utgående och ingående skatten ska redovisas finns i

text: 13 kap.

text: ML. Det finns två metoder som kan tilldelas den som är bokföringsskyldig enligt

text: bokföringslagen (1999:1078)

text: – faktureringsmetoden och bokslutsmetoden. Samma redovisningsmetod ska tillämpas för både utgående och ingående skatt. Det finns dessutom ett antal specialregler för redovisning av mervärdesskatt såsom redovisning av unionsintern handel med varor.

text: Nedan informeras kort om innebörden av fakturerings- och bokslutsmetoden. Mer information finns på sidorna om Redovisning av utgående och ingående skatt i Rättslig vägledning.

text: 4.2.1 Faktureringsmetoden

text: Faktureringsmetoden innebär att utgående och ingående skatt redovisas enligt god redovisningssed (13 kap. 6 och 16 §§ ML). Det finns två olika principer för redovisning av mervärdesskatt enligt faktureringsmetoden. Den utgående och ingående skatten kan redovisas för den redovisningsperiod under vilken

text: fakturor ställs ut respektive tas emot (huvudprincipen)

text: leverans eller tillhandahållande sker (leveransmånadsprincipen).

text: Den valda principen måste tillämpas konsekvent. Samma princip ska också tillämpas såväl för den utgående skatten som för den ingående skatten.

text: 4.2.2 Bokslutsmetoden

text: Bokslutsmetoden (kontantmetoden) är avsedd för den som i sin bokföring under löpande beskattningsår endast bokför kontanta in- och utbetalningar och som först vid beskattningsårets utgång bokför obetalda fakturor.

text: Bokslutsmetoden innebär att den utgående och ingående skatten får redovisas för den redovisningsperiod under vilken betalning tas emot respektive betalning har gjorts. Den utgående skatten och ingående skatten på fordringar och skulder som är obetalda vid beskattningsårets utgång ska redovisas för den sista redovisningsperioden under beskattningsåret. Bokslutsmetoden får tillämpas av den vars sammanlagda årliga omsättning här i landet uppgår till högst 3 miljoner kronor (13 kap. 8 och 18 §§ ML).

text: 4.2.3 Byta till bokslutsmetoden

text: Den som redovisar mervärdesskatt enligt faktureringsmetoden och vill byta till bokslutsmetoden måste ansöka om detta hos Skatteverket.

text: Skatteverket får bevilja en sådan ansökan endast om det finns särskilda skäl och under förutsättning att företagets sammanlagda årliga omsättning här i landet uppgår till högst 3 miljoner kronor (

text: 13 kap. 8 a §

text: ML).

text: Kravet på särskilda skäl innebär att det ska vara fråga om extraordinära omständigheter för att ett byte till bokslutsmetoden ska kunna accepteras. Skatteverket anser att den rådande situationen under coronakrisen är en sådan extraordinär omständighet att ett byte till bokslutsmetoden kan accepteras. Det förutsätter dock att företagets sammanlagda årliga omsättning här i landet beräknas uppgå till högst 3 miljoner kronor.

text: Vid byte under löpande räkenskapsår är det viktigt att den skattskyldiga ser till att utgående och ingående skatt inte blir dubbelredovisad eller oredovisad.

text: 4.3 Redovisningsperioder

text: Mervärdesskatt för vilken redovisningsskyldigheten har inträtt enligt

text: 13 kap.

text: ML ska deklareras enligt bestämmelserna i

text: 26 kap.

text: SFL. Mervärdesskatten ska vara betald senast den dag då mervärdesskattedeklarationen ska ha kommit in till Skatteverket (

text: 62 kap. 3 §

text: SFL).

text: Den som ska deklarera och betala mervärdesskatt kan ha redovisningsperioden en kalendermånad, ett kalenderkvartal eller ett beskattningsår. Vilken redovisningsperiod som ska tillämpas avgörs utifrån företagets beskattningsunderlag för mervärdesskatt, exklusive unionsinterna förvärv och import, under beskattningsåret.

text: Nedan informeras kort om vad som gäller för dessa redovisningsperioder. Mer information finns på sidorna om Mervärdesskattedeklaration i Rättslig vägledning.

text: 4.3.1 En kalendermånad (stora företag)

text: Den vars beskattningsunderlag beräknas överstiga 40 miljoner kronor för beskattningsåret ska ha redovisningsperioden en kalendermånad (

text: 26 kap. 10 §

text: SFL).

text: Mervärdesskattedeklarationen för den redovisningsperioden ska lämnas och betalas senast den 26:e i månaden efter periodens utgång (26 kap. 30 § och 62 kap. 3 § SFL).

text: Exempel: Den som ska betala mervärdesskatt för redovisningsperioden mars 2020 ska göra det senast den 26 april 2020. Mervärdesskatten ska alltså vara betald 26 dagar efter periodens utgång.

text: 4.3.2 Ett kalenderkvartal (mindre företag)

text: Den vars beskattningsunderlag beräknas uppgå till högst 40 miljoner kronor för beskattningsåret ska ha redovisningsperioden ett kalenderkvartal (

text: 26 kap. 11 §

text: SFL).

text: Mervärdesskattedeklarationen för den redovisningsperioden ska lämnas och betalas senast den 12:e i andra månaden efter periodens utgång (26 kap. 26 § och 62 kap. 3 § SFL).

text: Exempel: Den som ska betala mervärdesskatt för redovisningsperioden januari–mars 2020 ska göra det senast den 12 maj 2020. Mervärdesskatten ska alltså vara betald ca 42 dagar efter periodens utgång.

text: 4.3.3 Ett beskattningsår (små företag)

text: Den vars beskattningsunderlag beräknas uppgå till högst 1 miljon kronor för beskattningsåret ska ha redovisningsperioden ett beskattningsår (

text: 26 kap. 11 §

text: SFL).

text: Det som avgör vid vilken tidpunkt mervärdesskattedeklarationen ska lämnas för den redovisningsperioden är om den skattskyldiga har s.k. EU-handel, d.v.s. säljer varor/tjänster till andra EU-länder eller köper varor/tjänster från andra EU-länder.

text: Om EU-handel förekommer ska mervärdesskattedeklarationen lämnas och betalas senast den 26:e i andra månaden efter periodens utgång (26 kap. 33 § och 62 kap. 3 § SFL).

text: Exempel: Den som ska betala mervärdesskatt för redovisningsperioden januari–december 2020 ska göra det senast den 26 februari 2021. Mervärdesskatten ska alltså vara betald 57 dagar efter periodens utgång.

text: Om ingen EU-handel förekommer ska mervärdesskattedeklarationen lämnas och betalas senare, d.v.s. i nära anslutning till inlämnandet av inkomstdeklarationen (26 kap. 33 a–33 b §§ och 62 kap. 3 § SFL).

text: Exempel: Den som ska betala mervärdesskatt för redovisningsperioden januari–december 2020 ska göra det senast den 12 maj 2021. Mervärdesskatten ska alltså vara betald drygt fyra månader efter perioden utgång.

text: 4.3.4 Byta till en längre redovisningsperiod

text: Redovisningsperioden för mervärdesskatt avgörs som huvudregel av beskattningsunderlagets omfattning under beskattningsåret. Om förändrade förhållanden av något slag medför att beskattningsunderlaget kan beräknas uppgå till ett belopp som innebär att en annan redovisningsperiod ska tillämpas ska den deklarationsskyldiga anmäla det till Skatteverket (jämför

text: 7 kap. 4 §

text: SFL).

text: Ändring på grund av minskat beskattningsunderlag

text: Försäljningsnedgångar till följd av den rådande situationen under coronakrisen är ett exempel på förändrade förhållanden som kan innebära att den deklarationsskyldiga beräknar att beskattningsunderlaget för beskattningsåret minskar så att en längre redovisningsperiod kan tillämpas.

text: Med längre redovisningsperiod avses en period om

text: Ett kalenderkvartal i stället för en kalendermånad, eller

text: Ett beskattningsår i stället ett kalenderkvartal eller en kalendermånad.

text: Exempel: Den som har redovisningsperioden ett kalenderkvartal kan byta till redovisningsperioden ett beskattningsår om beskattningsunderlaget beräknas minska så mycket att det kommer att uppgå till högst 1 miljon kronor.

text: Annan ändring till en längre redovisningsperiod

text: Det kan förekomma att ett företag som har rätt att tillämpa en längre redovisningsperiod har begärt att få redovisa mervärdesskatt för en kortare period enligt

text: 26 kap. 13 § första stycket 1

text: SFL. I sådant fall gäller att den kortare perioden ska tillämpas i minst 24 på varandra följande kalendermånader, om inte särskilda skäl talar emot det (

text: 26 kap. 13 § andra stycket

text: SFL). Skatteverket anser att den rådande situationen under coronakrisen utgör ett sådant särskilt skäl som innebär att man kan bortse från tidskravet. En deklarationsskyldig som utifrån beräknat beskattningsunderlag har rätt att tillämpa en längre redovisningsperiod ska alltså få ändra till den redovisningsperioden. I samband med en ändring till en längre redovisningsperiod är det viktigt att tänka på att ändringen inte får leda till att den deklarationsskyldiga får överlappande redovisningsperioder.

text: Från vilken tidpunkt gäller en ändring till en längre redovisningsperiod

text: Vid ändring till redovisningsperioden ett kalenderkvartal ska den nya redovisningsperioden börja gälla efter utgången av det kalenderkvartal då den deklarationsskyldiga underrättade Skatteverket om ändringen (

text: 26 kap. 15 §

text: SFL).

text: Vid ändring till redovisningsperioden ett beskattningsår ska den nya redovisningsperioden börja gälla från ingången eller efter utgången av det beskattningsår då den deklarationsskyldiga underrättade Skatteverket om ändringen (

text: 26 kap. 16 §

text: SFL).

text: För att den nya redovisningsperioden ett beskattningsår ska kunna gälla från ingången av beskattningsåret får den deklarationsskyldiga varken har lämnat eller fått några mervärdesskattedeklarationer, som avser en kortare redovisningsperiod, för det aktuella beskattningsåret. Skatteverket anser att detta krav kan frångås under coronakrisen med hänsyn till den rådande situationen. I samband med en ändring till redovisningsperioden beskattningsår är det viktigt att tänka på att ändringen inte får leda till att den deklarationsskyldiga får överlappande redovisningsperioder.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-166547-2026

title: Ställningstagandet ”Skattepliktig rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet, mervärdesskatt” ska inte längre tillämpas

text: Ställningstagandet Skattepliktig rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet, mervärdesskatt, daterat den 10 mars 2023, dnr 8 - 2254572 , ska inte längre tillämpas.

text: Skatteverket klargör i ställningstagandet hur bedömningen av om uthyrning av möblerad bostad ska anses vara skattepliktig rumsuthyrning i hotellrörelse ska göras. I senare praxis har Högsta förvaltningsdomstolen klarlagt att tidsangivelsen om 3 månader som anges i ställningstagandet inte längre är relevant att tillämpa (

text: HFD 2026-01

text: -30, mål nr 4731–25). Det som i övrigt anges i ställningstagandet framgår av praxis från EU-domstolen och Högsta förvaltningsdomstolen, som t.ex.

text: , Blasi och

text: HFD 2020 ref. 51

text: . Det kan därför framgå direkt på en vägledningssida i Rättslig vägledning. Det finns därför inte längre skäl att ha kvar ställningstagandet


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-1672655

title: Beskattning av obegränsat skattskyldiga investerare i utländska riskkapitalfonder i form av limited partnerships i Jersey m.fl.

text: 1 Sammanfattning

text: Detta ställningstagande omfattar endast beskattningen av investerare i riskkapitalfonder som utgörs av limited partnerships bildade i Jersey, Guernsey och England och som inte är utländska juridiska personer. Det omfattar endast investerare som är obegränsat skattskyldiga fysiska personer och konventionellt beskattade svenska aktiebolag (se avgränsningen i avsnitt 4.1 ).

text: Skatteverket anser att ett sådant limited partnership som ställningstagandet avser närmast får liknas vid ett enkelt bolag. Investerarna äger tillgångarna gemensamt och beskattas för avkastningen på dem utifrån sin ägda andel av respektive tillgång. Detta gäller även om förvaltaren av partnershipet har rätt till en särskild vinstandel (s.k. carried interest). Den delen av avkastningen får ses som en ersättning till förvaltaren för utfört arbete.

text: Inkomsterna i partnershipet ska beskattas i enlighet med de skatteregler som gäller för svenska aktiebolag respektive obegränsat skattskyldiga fysiska personer. Det saknar betydelse för beskattningen att utbetalningar från partnershipet sker vid vissa tidpunkter och ofta benämns utdelning. Det är i stället de inkomster som flyter in i partnershipet som ska beskattas hos investerarna. Aktiebolag beskattas i enlighet med god redovisningssed om inget annat är särskilt föreskrivet i

text: inkomstskattelagen

text: . Fysiska personer beskattas för ränteinkomster och utdelningar när de är disponibla. Skatteverket anser att sådana inkomster är disponibla hos investerarna när förvaltaren tar emot betalningen för partnershipets räkning.

text: Bedömningen av om utgifterna i partnershipet är avdragsgilla får göras utifrån vad de avser och de skatteregler som gäller för aktiebolag respektive fysiska personer. Exempelvis ska utgifter som avser förvärv av portföljbolag eller andra tillgångar läggas till anskaffningsutgiften för tillgången. Skatteverket anser att för fysiska personer är utgifterna i partnershipet inte avdragsgilla i inkomstslaget kapital förutom i de fall de ska beaktas i kapitalvinstberäkningen. Utgifterna är i vissa fall inte utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster och i andra fall är de förvaltningsutgifter som inte är avdragsgilla.

text: 2 Frågeställning

text: I

text: HFD 2020 ref. 68

text: prövades frågan om rätten till ränteavdrag enligt dåvarande

text: 24 kap.

text: 10 a

text: 10 e §§

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, för ett svenskt bolag som ingick som portföljbolag i en riskkapitalfond. Riskkapitalfonden var bildad i form av limited partnerships i Jersey. Ett sådant limited partnership är en kontraktsrättslig konstruktion som i sig inte är en juridisk person eller ett skattesubjekt där. Det kan inte ingå avtal eller inneha tillgångar eller skulder. Högsta förvaltningsdomstolen uttalade i domen att det var investerarna som gemensamt ägde tillgångarna i fonden, däribland fordringarna på bolaget, och som hade rätt till avkastningen på dem i form av bl.a. ränteinkomster och att det var investerarna i fonden som fick anses vara bolagets långivare. Det var investerarna i fonden som fick anses äga andelarna i det svenska bolagets moderbolag och därmed också indirekt andelarna i det svenska bolaget.

text: Riskkapitalfonder i form av limited partnership finns inte bara i Jersey utan bildas även enligt liknande lagstiftning i Guernsey och England. Inte heller där är de juridiska personer (till skillnad från limited partnerships bildade enligt lagstiftningen i Skottland, se

text: HFD 2014 ref. 71

text: Fråga har uppkommit om hur obegränsat skattskyldiga investerare ska beskattas för inkomster och utgifter i sådan riskkapitalfond i form av limited partnership som var föremål för prövning i

text: HFD 2020 ref. 68

text: när ett sådant limited partnership inte är en utländsk juridisk person. Detta ställningstagande behandlar denna frågeställning. Ställningstagandet är begränsat till beskattningen av obegränsat skattskyldiga fysiska personer och konventionellt beskattade svenska aktiebolag.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Inkomstskattelagen

text: 3.1.1 Utländsk juridisk person

text: Med utländsk juridisk person avses enligt

text: 6 kap. 8 § första stycket

text: IL en utländsk association om, enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma,

text: den kan förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter

text: den kan föra talan inför domstolar och andra myndigheter

text: enskilda delägare inte fritt kan förfoga över associationens förmögenhetsmassa.

text: 3.1.2 Inkomstslaget näringsverksamhet

text: Till inkomstslaget näringsverksamhet räknas inkomster och utgifter på grund av näringsverksamhet. Med näringsverksamhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt (

text: 13 kap. 1 §

text: IL).

text: För juridiska personer räknas inkomster och utgifter på grund av innehav av tillgångar och skulder eller i form av kapitalvinster och kapitalförluster till inkomstslaget näringsverksamhet, även om inkomsterna eller utgifterna inte ingår i en näringsverksamhet enligt 13 kap. 1 § (

text: 13 kap. 2 §

text: IL).

text: Resultatet av näringsverksamhet ska beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. Vid beräkningen av resultatet ska inkomster tas upp som intäkt och utgifter dras av som kostnad det beskattningsår som de hänför sig till enligt god redovisningssed, om inte något annat är särskilt föreskrivet i lag (

text: 14 kap. 2 §

text: IL).

text: För ett svenskt aktiebolag är utdelning och kapitalvinst på näringsbetingade andelar skattefri. Med näringsbetingade andelar avses bl.a. onoterade andelar i aktiebolag som är kapitaltillgångar (24 kap. 32–33 och 35 §§ IL och 25 a kap. 3 och 5 §§ IL).

text: I inkomstslaget näringsverksamhet tillämpas de grundläggande bestämmelser om kapitalvinster och kapitalförluster som finns i

text: 44 kap.

text: IL (

text: 25 kap. 2 §

text: IL).

text: 3.1.3 Inkomstslaget kapital

text: I inkomstslaget kapital tas ränteinkomster, utdelningar och alla andra inkomster på grund av innehav av tillgångar samt kapitalvinster upp som intäkt, om inte något annat anges i 8 eller

text: 42 kap.

text: IL (

text: 42 kap. 1 § första stycket

text: IL).

text: Utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster ska dras av som kostnad, om inte något annat anges i 9, 42 eller

text: 60 kap.

text: IL. Ränteutgifter och kapitalförluster ska dras av även om de inte är sådana utgifter (

text: 42 kap. 1 § andra stycket

text: IL).

text: Förvaltningsutgifter får inte dras av (

text: 42 kap. 6 §

text: IL).

text: Inkomster ska tas upp som intäkt det beskattningsår då de kan disponeras (

text: 41 kap. 8 §

text: IL). Utgifter ska dras av som kostnad det beskattningsår då den skattskyldiga betalar dem eller på något annat sätt har kostnaderna (

text: 41 kap. 9 §

text: IL).

text: Grundläggande bestämmelser om kapitalvinster och kapitalförluster finns i

text: 44 kap.

text: IL. Kapitalvinster ska tas upp som intäkt det beskattningsår då tillgången avyttras (

text: 44 kap. 26 §

text: IL).

text: 3.2 Rättspraxis

text: HFD 2020 ref. 68

text: I

text: HFD 2020 ref. 68

text: gällde målet rätten till ränteavdrag enligt dåvarande 24 kap. 10 a–10 e §§ IL för ett svenskt bolag som ingick som portföljbolag i en riskkapitalfond. Riskkapitalfonden var bildad i form av limited partnerships i Jersey. Ett sådant limited partnership är en kontraktsrättslig konstruktion som i sig inte är en juridisk person eller ett skattesubjekt. Det kan inte ingå avtal eller inneha tillgångar eller skulder. Högsta förvaltningsdomstolen uttalade i domen att det var investerarna som gemensamt ägde tillgångarna i fonden, däribland fordringarna på bolaget, och som hade rätt till avkastningen på dem i form av bl.a. ränteinkomster och att det var investerarna i fonden som fick anses vara bolagets långivare. Det var investerarna i fonden som fick anses äga andelarna i det svenska bolagets moderbolag och därmed också indirekt andelarna i det svenska bolaget. Genom fondavtalen ansågs investerarna ha överlåtit förvaltningen av tillgångarna i fonden på general partners (förvaltarna). Förvaltarna ansågs tillsammans utöva förvaltningen av fonden för samtliga investerares räkning.

text: HFD 2014 ref. 71

text: I

text: HFD 2014 ref. 71

text: gällde målet beräkning av skattefri kapitalvinst på näringsbetingade andelar som ägdes indirekt genom en riskkapitalfond i form av en i utlandet delägarbeskattad juridisk person (SLP). Enligt förutsättningarna bestod resultatet i SLP till helt övervägande del av kapitalvinster och kapitalförluster vid avyttring av andelar i onoterade portföljbolag. Bolagsmännen hade avtalat om att fördela vinsten i SLP upp till en viss nivå i proportion till respektive bolagsmans kapitalandel, vilket innebar 2 procent till förvaltaren (general partner, GPAB) och resterande 98 procent till övriga investerare. Över denna nivå skulle vinsten fördelas på så sätt att GPAB erhöll 20 procent (särskild vinstandel) och övriga investerare 80 procent.

text: Högsta förvaltningsdomstolen ansåg att samma principer som gäller för vinstfördelningen i handelsbolag och kommanditbolag fick anses vara tillämpliga på i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, d.v.s. utgångspunkten var att den fördelning som hade överenskommits mellan delägarna skulle gälla. När det gällde undantaget från beskattning vid avyttring av näringsbetingade andelar i

text: 25 a kap. 23 §

text: IL uttalade Högsta förvaltningsdomstolen att det följde av bestämmelsen att den del av vinsten som belöpte sig på delägarens andel inte skulle tas upp. Detta gällde dock bara om en motsvarande kapitalvinst inte skulle ha tagits upp om delägaren själv hade avyttrat tillgången. Syftet med bestämmelsen var att likställa aktiebolags indirekta innehav av andelar genom handelsbolag med direktinnehav. Högsta förvaltningsdomstolen konstaterade att om GPAB själv hade ägt andelarna i portföljbolagen hade ägarandelen varit 2 procent. Vid tillämpningen av

text: 25 a kap. 23 §

text: IL skulle därför endast 2 procent av vinsterna från avyttring av portföljbolagen anses belöpa sig på GPAB.

text: RÅ 1992 ref. 55

text: I

text: I

text: RÅ 1992 ref. 55

text: I gällde målet ett bolags avdrag för utgifter i samband med förvärv av aktier. Konsultkostnader i samband med förvärv av aktier, exempelvis avseende förberedelser för förvärv, förhandlingar med bolag och upprättande av avtal, ansågs inte vara direkt avdragsgilla kostnader utan anskaffningsutgifter för aktierna. Konsultkostnader för planerade men inte genomförda aktieförvärv ansågs däremot vara avdragsgilla i bolagets verksamhet.

text: HFD 2021 ref. 27

text: I

text: HFD 2021 ref. 27

text: gällde målet en fysisk persons avdrag i inkomstslaget kapital för serviceavgifter till ett bolag vars verksamhet bestod i att via en digital plattform förmedla lån mellan privatpersoner. Enligt Högsta förvaltningsdomstolen framstod serviceavgiften som en provision för låneförmedling snarare än som ersättning för en förvaltningstjänst. Därmed ansågs den inte vara en förvaltningsutgift.

text: RÅ 2000 ref. 3

text: I

text: RÅ 2000 ref. 3

text: gällde målet en fysisk persons avdrag för bl.a. vissa datorprogram som anskaffats i syfte att bedriva aktieförvaltning i egen regi för att på lång sikt erhålla största möjliga avkastning. Utgifterna ansågs vara förvaltningsutgifter.

text: RÅ 1974 ref. 39

text: I

text: RÅ 1974 ref. 39

text: gällde målet en fysisk persons avdrag för årligt förvaltningsarvode till en bank avseende tillgångar som förvarades i notariatdepå. Arvodet avsåg en aktiv förvaltning i syfte att på lång sikt uppnå en värdemässig ökning av tillgångarna. Förvaltningsarvodet hade anpassats efter notariatdepåns storlek och sammansättning. Högsta förvaltningsdomstolen ansåg att förvaltningsarvodet var sådana förvaltningsutgifter som numera regleras i

text: 42 kap. 6 §

text: IL.

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Avgränsning av ställningstagandet

text: Detta ställningstagande omfattar enbart beskattningen av obegränsat skattskyldiga investerare i den typ av riskkapitalfonder i form av limited partnerships som var föremål för prövning i

text: HFD 2020 ref. 68

text: . Det är fråga om fonder med en begränsad livslängd som ofta inte existerar mer än 10–12 år. Fonderna har ett begränsat antal investerare och efter den inledande fasen är fonderna stängda för in- och utträde. De investerar ofta i onoterade företag, s.k. portföljbolag. I riskkapitalfonderna tillämpas regelmässigt ett vinstdelningssystem där förvaltaren får en särskild vinstandel (s.k. carried interest). Förvaltaren får normalt också ett årligt arvode (management fee) med en viss procent på investerarnas åtaganden eller tillgångarna i fonden.

text: Fonden i

text: HFD 2020 ref. 68

text: var bildad i form av fem limited partnerships enligt lagstiftningen i Jersey men motsvarande lagstiftning finns även i Guernsey och England. Ett limited partnership förvaltas och företräds av en general partner (förvaltare) medan investerarna är limited partners. Limited partnerships bildade i de nämnda områdena är inga utländska juridiska personer.

text: En riskkapitalfond kan bestå av flera limited partnerships men investeraren beskattas för sin andel av det limited partnership som denna har investerat i. Ställningstagandet omfattar beskattningen av investerare som är obegränsat skattskyldiga fysiska personer och konventionellt beskattade svenska aktiebolag.

text: 4.2 Beskattningen av investerarna

text: 4.2.1 Ett sådant limited partnership utan egen rättskapacitet som ställningstagandet avser kan närmast liknas vid ett enkelt bolag

text: Högsta förvaltningsdomstolen uttalade i

text: HFD 2020 ref. 68

text: att det var investerarna som gemensamt ägde tillgångarna i fonden (som bestod av flera limited partnerships) och hade rätt till avkastningen från dem. Skatteverket anser att följden av detta blir att den speciella avtalskonstruktion som ett limited partnership utgör närmast kan liknas vid ett enkelt bolag. Det finns inga särskilda regler för beskattning av den företagsformen utan beskattningen sker utifrån allmänna beskattningsprinciper. Skatteverket anser att den andel en investerare har i respektive tillgång eller skuld följer av investerarens andel av kapitalet i partnershipet. Det innebär att om en investerares andel av kapitalet är 1 procent ska investeraren beskattas för 1 procent av försäljningsintäkten vid avyttringen av en tillgång. Att investerarna sinsemellan har kommit överens om en annan fördelning av partnershipets resultat förändrar inte detta (jfr

text: HFD 2014 ref. 71

text: ). Detta innebär att till den del t.ex. förvaltaren av partnershipet får en större resultatandel (särskild vinstandel) än vad som svarar mot förvaltarens kapitalandel i partnershipets olika tillgångar och skulder så är överskjutande resultatandel inte att betrakta som inkomst till följd av förvaltarens investering i partnershipet. Skatteverket anser att den del av resultatet som investerarna genom avtal har avstått ifrån i form av en särskild vinstandel får ses som en ersättning till förvaltaren för utfört arbete.

text: I partnerskapsavtalet (limited partnership agreement) mellan förvaltaren och investerarna regleras hur utbetalningar ska ske från partnershipet till investerarna. Utbetalningarna benämns ofta utdelning. Skatteverket anser att dessa utbetalningar, och hur de benämns, saknar betydelse för beskattningen av investerarna. Investerarna ska i stället beskattas för den avkastning på tillgångarna som flyter in i partnershipet. Vilka inkomster investerarna ska beskattas för är därför beroende av vilka tillgångar som finns i partnershipet och vilken avkastning de genererar. Beskattningen sker i enlighet med de skatteregler som gäller för aktiebolag respektive obegränsat skattskyldiga fysiska personer. I avsnitt 4.2.2 och 4.2.3 berörs vissa frågeställningar.

text: Enligt Skatteverkets erfarenhet fördelas utgifterna i partnershipet normalt mellan investerarna i förhållande till deras andel av insatskapitalet. Bedömningen av om utgifterna är avdragsgilla får göras utifrån vad de avser och de skatteregler som gäller för aktiebolag respektive obegränsat skattskyldiga fysiska personer. Detsamma gäller ersättning till förvaltaren för utfört arbete. I avsnitt 4.2.2–4.2.4 berörs vissa frågeställningar.

text: 4.2.2 Investerare som är aktiebolag

text: I inkomstslaget näringsverksamhet sker beskattningen enligt god redovisningssed om inget annat anges i

text: inkomstskattelagen

text: . Det är svenska redovisnings- och beskattningsprinciper som ska ligga till grund för beräkningen av investerarens andel av inkomsterna och utgifterna i partnershipet. I ett fall som det som prövades i

text: HFD 2020 ref. 68

text: ska ett aktiebolag ta upp sin andel av ränteinkomsten även om låntagaren inte betalar räntan utan den läggs till skulden.

text: Riskkapitalfonder investerar ofta i onoterade bolag. Därmed blir bestämmelserna om skattefri utdelning och kapitalvinst på näringsbetingade andelar tillämpliga för ett aktiebolag som är investerare i de limited partnerships som fonden består av.

text: Det framgår av avsnitt 4.2.1 att Skatteverket anser att den del av partnershipets resultat som investerarna genom avtal har avstått ifrån i form av särskild vinstandel får ses som en ersättning till förvaltaren för utfört arbete. För ett aktiebolag är det normalt en avdragsgill kostnad.

text: 4.2.3 Investerare som är fysiska personer

text: Obegränsat skattskyldiga fysiska personer beskattas i inkomstslaget kapital för resultatet av en försäljning av värdepapper samt för avkastningen från förvaltningen av sådana tillgångar. Även om sådana limited partnerships som ställningstagandet avser närmast är att se som enkla bolag innebär det inte att inkomsterna måste tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet. Beskattningen följer av vilken verksamhet som bedrivs i ett enkelt bolag. Verksamheten i en riskkapitalfond (i form av ett eller flera limited partnerships) består normalt av förvaltning av de tillgångar partnershipen investerat i, oftast andelar i företag och fordringar. Mot denna bakgrund ska avkastningen på investeringarna beskattas i inkomstslaget kapital för fysiska personer.

text: I inkomstslaget kapital sker beskattningen av räntor och utdelningar enligt kontantprincipen. Skatteverket anser att sådana inkomster är disponibla för investeraren när förvaltaren tagit emot betalningen för partnershipets räkning. De är disponibla även om det anges i partnerskapsavtalet att de ska användas för att täcka utgifter i partnershipet eller att de ska betalas ut vid en senare tidpunkt. En ränteinkomst är däremot inte disponibel om en låntagare inte betalar räntan utan den läggs till skulden.

text: Utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster är avdragsgilla i inkomstslaget kapital om de inte omfattas av avdragsförbudet för förvaltningsutgifter. Skatteverket anser att de utgifter som uppkommer i en riskkapitalfond är jämförbara med de utgifter som ansetts vara förvaltningsutgifter i

text: RÅ 1974 ref. 39

text: och

text: RÅ 2000 ref. 3

text: . Det finns betydligt större likheter mellan utgifterna i sådan verksamhet som bedrivs i en riskkapitalfond och utgifterna i dessa båda mål jämfört med den typ av utgifter som prövades i

text: HFD 2021 ref. 27

text: . Utgifterna i partnershipet omfattas därför av avdragsförbudet för förvaltningsutgifter. Det gäller även den särskilda vinstandel som investerarna har avstått från och som Skatteverket anser ska ses som en ersättning till förvaltaren (se avsnitt 4.2.1 ).

text: Vissa utgifter som uppkommer med anledning av förvaltningen av verksamheten i partnershipet kan vara av sådant slag att de ska läggas till anskaffningsutgiften för tillgångarna eller beaktas i kapitalvinstberäkningen (se avsnitt 4.2.4 ).

text: Vissa utgifter i partnershipet kan vara av sådant slag att de inte går att knyta till någon inkomst och därför inte kan ses som utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster (se avsnitt 4.2.4 ).

text: 4.2.4 Särskilt om vissa utgifter i partnershipet

text: En viktig del av verksamheten i en riskkapitalfond är att undersöka och analysera investeringsmöjligheter. Om arbetet leder till förvärv av portföljbolag eller andra tillgångar följer det av

text: RÅ 1992 ref. 55

text: I att utgifterna ska läggas till anskaffningsutgiften. Även utgifter i samband med avyttringen av portföljbolagen eller andra tillgångar i limited partnership ska ingå som en del i kapitalvinstberäkningen. Detta gäller oavsett om investeraren är ett aktiebolag eller en fysisk person. Bedömningen av om en utgift i partnershipet eller en ersättning till förvaltaren ska läggas till anskaffningsutgiften eller beaktas i kapitalvinstberäkning vid avyttringen görs på samma sätt för aktiebolag och fysiska personer.

text: Om arbetet med att undersöka och analysera investeringsmöjligheter inte leder till något förvärv följer det av rättspraxis att sådana utgifter är avdragsgilla för ett aktiebolag (

text: RÅ 1992 ref. 55

text: I). De är däremot inte avdragsgilla för en fysisk person eftersom det inte är fråga om utgifter för att förvärva och bibehålla någon inkomst.

text: En annan viktig del i en riskkapitalfonds verksamhet är förvaltningen av de förvärvade portföljbolagen. Om limited partnership belastas med utgifter som rör portföljbolagens egen verksamhet, och därför bör bäras av portföljbolagen själva, anser Skatteverket att sådana utgifter får ses som kapitaltillskott till portföljbolagen i den mån partnershipet inte får ersättning för dem. Ett sådant tillskott blir en förbättringsutgift att beakta vid kapitalvinstberäkningen.

text: När riskkapitalfonden startar uppkommer ofta stora kostnader för att bilda limited partnership. Eftersom ett limited partnership inte är en juridisk person är detta inte kostnader för att förvärva en andel eller liknande. Skatteverket anser att dessa kostnader får anses vara förvaltningsutgifter som är avdragsgilla för ett aktiebolag men inte är avdragsgilla för investerare som är fysiska personer.