text: RS/045/2021 RS/045/2021

text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 4.0 Friskrivningsklausul RA/065/2026 2026-06-01 3.0 2.2 RA/051/2026 2021-10-25 2.0 2.1 RA/209/2021

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: I rättsligt ställningstagande RS/065/2021, Avvisning av ansökan om uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: finns vägledning för tillämpning av denna paragraf.

text: EU-parlamentets och rådets och direktiv

text: om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet (omarbetning). 3 EU-parlamentets och rådets och direktiv

text: om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (omarbetning)

text: Prop. 2009/10:31 s. 211

text: , jfr även

text: MIG 2021:11

text: Prop. 2009/10:31 s. 211

text: MIG 2011:9

text: 7 Gällande de krav som ställs på ett första asylland eller ett säkert tredjeland se rättsligt ställningstagande RS/065/2021, Avvisning av ansökan om uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: Se rättsligt ställningstagande RS/008/2020 angående tillämpning av

text: artikel 3 Europakonventionen

text: då sjukdom åberopas för vägledning av när denna situation kan aktualiseras. 9 Jfr

text: prop. 2004/05:170 s. 299

text: där det som exempel anges att den sökandes hemland har förklarat att man inte kommer att ta emot personen och att fortsatta kontakter i frågan bedöms verkningslösa. 10 Se

text: MIG 2019:4

text: om praktiska verkställighetshinder och rättsligt ställningstagande och RS/048/2021, Praktiska verkställighetshinder. 11 I

text: artikel 38.4

text: asylprocedurdirektivet föreskrivs uttryckligen rätt till hemlandsprövning för det fall ett säkert tredjeland vägrar att ta emot personen. 12 Se RS/008/2020 för bedömningen av när en verkställighet av en sjuk person kan strida mot

text: artikel 3 Europakonventionen

text: Se

text: MIG 2007:32

text: och

text: MIG 2013:8

text: . 14 Jfr.

text: MIG 2012:20

text: och

text: MIG 2013:21

text: . 15 Se

text: MIG 2018:3

text: 16 Jfr.

text: MIG 2011:9

text: MIG 2014:27

text: . 18

text: MIG 2017:27

text: 19 Av art. 17. 1 i

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013

text: framgår att varje medlemsstat får besluta att pröva en ansökan om internationellt skydd som den har mottagit från en tredjelandsmedborgare eller en statslös person.

nyckelord: Praxis Avvisning Lagstiftning Utlänningslag Asylprocessen

title: Tillämpning av 12 kap. 18 - 19 §§ utlänningslagen då Migrationsverket har beslutat att avvisa ansökan om asyl enligt 5 kap. 1 b § samma lag

text: RÄTTSLIGT STÄLLNINGSTAGANDERÄTTSLIGT STÄLLNINGSTAGANDE

text: Tillämpning av

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: Tillämpning av

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: då Migrationsverket har beslutat att avvisa ansökan då Migrationsverket har beslutat att avvisa ansökan om asyl enligt

text: 5 kap. 1 b § samma lag

text: om asyl enligt

text: 5 kap. 1 b § samma lag

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Syfte och bakgrund

text: I det här rättsliga ställningstagandet finns vägledning om tillämpningen av

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: i förhållande till lagakraftvunna beslut som fattats med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen (2005:716)

text: och där det uppkommit nya omständigheter som utgör hinder mot verkställighet. Syftet är således att klargöra vad som gäller när olika typer av verkställighetshinder åberopas eller kommer fram i ett lagakraftvunnet beslut om av- eller utvisning som fattats med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: , och som därmed inte har prövats i sak.

text: 2. Rättslig bedömning

text: 12 kap. 19 § första stycket utlänningslagen

text: kan inte tillämpas på lagakraftvunna beslut om av- eller utvisning som fattats enligt 5 kap. 1 b §

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2021:11

text: uttalat att bestämmelsen i

text: om ny prövning av frågan om uppehållstillstånd inte är tillämplig när en utlänning, vars asylansökan avvisats enligt

text: 5 kap. 1 b § första stycket 3 utlänningslagen

text: , ska utvisas enligt ett beslut som fått laga kraft. Detta eftersom att när en asylansökan avvisas enligt 5 kap. 1 b § första stycket 3, har frågan om uppehållstillstånd inte varit föremål för prövning i sak.

text: Migrationsöverdomstolen uttalar att den prövning som görs enligt

text: 5 kap. 1 b § första stycket utlänningslagen

text: innebär en bedömning av om förutsättningarna för att avvisa asylansökan är uppfyllda. Är förutsättningarna uppfyllda får ansökan avvisas, i annat fall ska den prövas i sak enligt

text: 5 kap. 1 § första stycket samma lag

text: . En prövning enligt

text: kan alltså inte i sig resultera i att en ansökan om uppehållstillstånd på grund av asyl beviljas eller avslås. Då en asylansökan avvisas enligt 5 kap. 1 b § första stycket 3 har frågan om uppehållstillstånd inte varit föremål för prövning i sak.

text: Migrationsöverdomstolens avgörande rörde endast avvisning med stöd av 5 kap. 1 b § första stycket 3 och därmed inte de andra punkterna i 5 kap. 1 b första stycket, men Migrationsverkets uppfattning är att uttalandena i domen ger stöd för slutsatsen att 12 kap. 19 § första stycket inte är tillämplig på beslut som fattats med stöd av någon av punkterna i 5 kap. 1 b § första stycket, eftersom det inte i någon av punkterna görs en prövning i sak av frågan om uppehållstillstånd

text: 2.2 Hur

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: kan tillämpas på lagakraftvunna beslut om av- eller utvisning som fattats enligt 5 kap. 1 b §

text: Av förarbetena inför genomförande av skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet i svensk rätt framgår att bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: och

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: är tillämpliga när det finns ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning oavsett på vilken grund avvisningseller utvisningsbeslutet har fattats.

text: De ”nya omständigheter” som krävs i 12 kap. 18 § tar sikte på de verkställighetshinder som räknas upp i bestämmelsen. Det är politiska verkställighetshinder (12 kap. 1 - 3 §§) och andra situationer mot att verkställa ett beslut om av- eller utvisning. I bestämmelsen inryms andra situationer som inte har att göra med den tidigare prövningen inom ramen för 5 kap. 1 b §, såsom medicinska och praktiska hinder mot verkställighet. De nya omständigheter som framkommer på verkställighetsstadiet behöver därmed inte vara kopplade till en tidigare prövning. I

text: MIG 2014:3

text: uttalar Migrationsöverdomstolen att en domstol inte kan pröva om Migrationsverket borde ha tillämpat

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: då det finns ett lagakraftvunnet beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Avgörandet ger visst stöd för att Migrationsverket kan tillämpa bestämmelsen vid lagakraftvunna beslut där någon sakprövning inte har skett.

text: Mot bakgrund av detta är slutsatsen att

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: anses vara tillämplig i ärenden där det inte har skett en prövning i sak i fråga om uppehållstillstånd. Det bör även uppmärksammas att bestämmelserna i 12 kap. 18 § första till fjärde stycket

text: utlänningslagen

text: inte är tillämpliga på utlänningar som omfattas av

text: 12 kap. 17 a § utlänningslagen

text: 2.3 När kan verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § medföra att det måste göras en hemlandsprövning?

text: En person som har avvisats eller utvisats med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: har egentligen ansökt om skydd. Att avvisa en sådan ansökan på grund av att en annan medlemsstat har beviljat internationellt skydd, eller det finns ett första asylland eller ett säkert tredjeland är tillåtna undantag enligt art. 33.2 asylprocedurdirektivet från att pröva ansökningarna i sak mot medborgarskapslandet (eller det land där en statslös haft sin vanliga vistelseort).

text: När asylprocedurdirektivet implementerades i svensk lagstiftning tillkom regleringen i 12 kap. 19 § tredje stycket.

text: Den innebär att om en person ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller skyddsbehövande och en sådan ansökan inte tidigare under personens vistelse i Sverige har prövats genom ett lagakraftvunnet beslut, ska ansökan prövas i sak. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att en asylsökande i princip alltid har rätt att få en ansökan om uppehållstillstånd prövad enligt 4 kap. 1 –

text: 2 § utlänningslagen

text: . När en sökandes skyddsskäl prövas för första gången ska ansökan enligt huvudregeln handläggas som en asylansökan i ett förstainstansförfarande. Detta för att prövningen ska göras i enlighet med rättssäkerhetsgarantierna i kapitel II i direktivet. Migrationsöverdomstolen har uttalat att en prövning enligt 12 kap. 19 § tredje stycket är begränsad till de omständigheter som hänför sig till den sökandes behov av skydd i Sverige.

text: Beroende på vilken typ av verkställighetshinder i

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: som framkommer, kan det i vissa fall bli nödvändigt att pröva skyddsskälen i förhållande till hemlandet med stöd av

text: 12 kap. 19 § tredje stycket utlänningslagen

text: . Frågan blir då vilka olika typer av åberopade verkställighetshinder som ska prövas inom 12 kap. 18 § och vilka som kan leda till en prövning enligt 12 kap. 19 § tredje stycket.

text: 2.4 Verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § första stycket 1

text: 12 kap. 18 § första stycket 1 hänvisar till politiska verkställighetshinder enligt 12 kap. 1 - 3 §§. Här uttrycks principen om non-refoulement. Förbudet att verkställa en person till länder där han/hon riskerar att utsättas för dödsstraff, tortyr eller omänsklig bestraffning eller behandling samt förföljelse gäller oavsett om det är hemlandet eller något annat land.

text: Det kan t.ex. vara fallet om det efter att avlägsnandebeslutet fått laga kraft utbryter en väpnad konflikt i ett första asylland eller säkert tredjeland, eller det t.ex. framkommer att vissa kategorier eller personer med vissa medborgarskap riskerar att sändas till sina hemländer.

text: När det finns verkställighetshinder enligt 12 kap. 1 - 3 §§ ska det ske en prövning i sak av skyddsskälen gentemot hemlandet. Denna prövning ska ske med stöd av 12 kap. 19 § tredje stycket, se avsnitt 2.3 ovan.

text: Ett annat exempel på när en prövning av skyddsskälen gentemot hemlandet ska ske är när ett första asylland eller ett säkert tredje land i det lagakraftvunna beslutet inte längre uppfyller kraven på ett sådant land.

text: Om en person åberopar svår sjukdom i kombination med otillräcklig vård i hemlandet och det bedöms finnas en risk för att personen kan komma att verkställas till hemlandet från verkställighetslandet kan personen i vissa fall vara att anse som skyddsbehövande mot hemlandet. Otillräcklig vård i verkställighetslandet behandlas i avsnitt 2.6.

text: 2.5 Verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § första stycket 2 (praktiska verkställighetshinder)

text: Här är det fråga om situationer då det av praktiska orsaker är omöjligt att verkställa en person till det land dit verkställighet ska ske. Det kan t.ex. vara så att ett säkert tredjeland vägrar att ta emot en person som inte är medborgare där. För att Migrationsverket ska kunna konstatera att det finns verkställighetshinder enligt denna bestämmelse ska den sökande ha visat att det finns nya omständigheter som medför ett konkret hinder.

text: I dessa fall bör personens skyddsskäl prövas mot hemlandet med stöd av 12 kap. 19 § tredje stycket.

text: 2.6 Verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § första stycket 3 och tredje stycket

text: I bestämmelsen regleras olika typer av verkställighetshinder som inte grundar sig på behov av skydd. Det rör sig om medicinska hinder eller andra hinder av humanitär art. Det rör sig också om familjeanknytning. Nämnda typer av skäl som kan utgöra verkställighetshinder regleras inte i asylprocedurdirektivet.

text: De verkställighetshinder av denna typ som framkommer eller åberopas torde normalt vara hänförliga till verkställighetslandet. Här bedöms det inte vara nödvändigt att eventuella asylskäl gentemot hemlandet ska prövas. Sådana verkställighetshinder som avses i 12 kap. 18 § första stycket 3 ska bedömas enligt vad som gäller i denna bestämmelse. Om det åberopas eller framkommer att den sökande har en allvarlig sjukdom och att vården i verkställighetslandet är så bristfällig att personen riskerar att utsättas för omänsklig behandling kan en verkställighet strida mot

text: artikel 3 Europakonventionen

text: I tredje stycket anges att om det på grund av stark familjeanknytning står klart att uppehållstillstånd skulle kunna ha beviljats i ett grundärende, antingen före inresan eller efter inresan med stöd av 5 kap. 18 § andra stycket 5, ska konsekvenserna för ett barn att skiljas från en förälder beaktas särskilt.

text: Det rör sig om familjeanknytning enligt 5 kap. 3 § första stycket 1 - 4 eller 5 kap. 3 a § första stycket 1-4 eller andra stycket. Dessa fall bör också prövas enligt 12 kap. 18 §.

text: De avvisnings- eller utvisningsbeslut som fått laga kraft kan ha prövats enligt

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: eller ha varit överföringsbeslut enligt Dublinförordningen. Om det i grundärendet har åberopats någon typ av s.k. humanitära skäl eller familjeanknytning kan kriteriet ”humanitärt stötande” ha tillämpats i bedömningen av om ansökan om uppehållstillstånd ska avvisas . Även om så har skett, och avvisnings- eller utvisningsbeslutet nu fått laga kraft, är 12 kap. 18 § tillämpligt lagrum då det åberopas eller framkommer verkställighetshinder.

text: Den bedömning som Migrationsverket har att göra enligt 12 kap. 18 § är inte överklagbar och kommer därför inte under domstolarnas prövning. Det finns således inte någon praxis av betydelse, utan handläggningen utformas i huvudsak enligt verkets egna riktlinjer.

text: 2.7 Prövning enligt 12 kap. 19 § tredje stycket (skyddsskäl prövas för första gången)

text: Av

text: framgår att en asylsökande i princip alltid har rätt att få en ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande prövad enligt 4 kap. 1 - 2 §§. Rätten att få en ansökan om asyl prövad i ett förstainstansförfarande gäller om en sådan ansökan inte tidigare har prövats genom ett lagakraftvunnet beslut under den sökandes vistelse i Sverige. (se avsnitt 2.3).

text: När det sker en prövning enligt 12 kap. 19 § tredje stycket ska Migrationsverket också besluta om inhibition av verkställighetsärendet.

text: Prövning av ansökan om asyl ska göras gentemot medborgarskapslandet eftersom en sådan prövning inte har gjorts tidigare. För statslösa ska prövningen göras gentemot det land där den statslöse haft sin vanliga vistelseort.

text: Om ett skyddsbehov konstateras efter en sådan prövning och det inte finns grund för att den sökande ska uteslutas från att anses som flykting eller annan skyddsbehövande, ska relevant statusförklaring och uppehållstillstånd beviljas.

text: Prövningen är begränsad till de omständigheter som hänför sig till den sökandes behov av skydd i Sverige. För att den enskilde ska få en så fullständig prövning som möjligt mot det land som skyddsbehovet prövas mot kan Migrationsverket pröva eventuella uppkomna hinder mot verkställighet ex officio enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: om den föregående prövningen av skyddsskälen har lett till att den sökande inte har behov av skydd.

text: En prövning av frågan om det exempelvis föreligger praktiska och/eller medicinska hinder eller annan särskild anledning mot hemlandet för att bevilja uppehållstillstånd enligt 12 kap. 18 § ska ske i ett separat beslut.

text: Om man efter en prövning kommer fram till att den sökande inte har rätt till skydd och det inte finns några andra grunder för att bevilja uppehållstillstånd, aktualiseras frågan om utvisning. Det blir i sådana fall fråga om att ange ett nytt verkställighetsland, d.v.s. hemlandet.

text: Fråga om verkställighet till ett annat land än verkställighetslandet kan komma ifråga först efter att en prövning av skyddsbehovet mot det landet har gjorts och Migrationsverket ändrat verkställighetsföreskriften till att gälla det landet. Eftersom en sakprövning enligt ovan sker gentemot hemlandet, finns det inga hinder mot att besluta om ett nytt verkställighetsland. I de fall där den sökande har beviljats internationellt skydd av en annan EU-stat utgör inte heller detta hinder för Migrationsverket att, efter prövning av skyddsbehovet i förhållande till hemlandet, besluta att verkställighet av beslutet ska ske genom att den sökande sänds till sitt hemland.

text: Ifall den sökandes ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande avslås ska Migrationsverket inte meddela ett nytt beslut om av- eller utvisning. Detta eftersom ett lagakraftvunnet beslut om av- eller utvisning enligt

text: 12 kap. 22 § utlänningslagen

text: upphör att gälla fyra år efter att beslutet vann laga kraft eller genom att permanent uppehållstillstånd beviljas.

text: 2.8 Dublinärenden

text: I fall det i ett lagakraftvunnet Dublinbeslut uppkommer hinder mot att verkställa beslutet finns en möjlighet för Migrationsverket att ta över prövningen av ansökan om asyl med stöd av den diskretionära klausulen i artikel 17.1 Dublinförordningen och den enskilde kan således få en fullständig prövning av ansökan om asyl även i fall där ett överföringsbeslut har vunnit laga kraft.


doctype: stallningstagande

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Lifosrapport 2019-10-15, version 1.1, Palestinier i Mellanöstern – uppehållsrätt och dokument, s 33.

text: Prop. 1997/98:178

text: , Medborgarskap och identitet, s. 15 3 Ibid., s. 15 Ibid., s. 8 5 UN 94/12179 1996-09-27 och

text: MIG 2010:17

text: 12 § 2 st. lag (2001:82)

text: om svenskt medborgarskap

text: Se RS/037/2021, Kraven på klarlagd identitet och pass i ärenden om uppehållstillstånd 8 Ibid. 9 Ibid.

nyckelord:
Palestinier
Praxis
Pass
Lagstiftning
Statslösa
Palestinska myndigheten
Utlänningslag
Identitetshandlingar
Bevisvärde

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: Bevisvärdet av palestinska 00-pass

org: migr

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

type: rubrik

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Sammanfattning

text: Ett så kallat 00-pass kan inte ensamt godtas för styrkande av identitet i ett ärende om svenskt medborgarskap. Enligt principen om fri bevisprövning kan dock 00pass tillsammans med andra handlingar och övriga omständigheter utgöra tillräcklig bevisning för att en persons identitet anses styrkt. Samma bedömning gäller i ärenden som prövas enligt

text: utlänningslagen

text: . Ett 00-pass uppfyller det principiella passkravet.

text: 2. Syfte och bakgrund

text: Palestinska inrikesministeriet utfärdar resedokument för palestinier bosatta utanför de palestinska områdena som inte är folkbokförda i Palestina. Dessa palestinier saknar palestinskt identitetsnummer. De utfärdas framför allt till statslösa palestinier som är födda och lever i andra arabländer och saknar medborgarskap, men även till personer som lever i diaspora i västländer. Denna typ av pass har också utfärdats av humanitära skäl till personer i konfliktzoner som förlorat sina pass. Resedokumenten börjar med två nollor under rubriken IDNO som står för identifikationsnummer och kallas för 00-pass.

text: Syftet med det rättsliga ställningstagandet är att ge vägledning angående palestinska 00-pass bevisvärde i ärenden om svenskt medborgarskap samt i ärenden som prövas enligt

text: utlänningslagen (2005:716)

text: 3. Gällande rätt

text: 3.1 Medborgarskap

text: Ett av kraven för att beviljas svenskt medborgarskap enligt

text: 11 § lagen (2001:82)

text: om svenskt medborgarskap, är att den sökande ska kunna styrka sin identitet.

text: Det finns inte någon legal definition av begreppet identitet i svensk lagstiftning.

text: Det saknas även vägledande förarbetsuttalanden vad gäller begreppets närmare innebörd. Enligt praxis i ärenden om svenskt medborgarskap består identiteten av sökandens namn, ålder och, som huvudregel, medborgarskap.

text: För att styrka identiteten i ett medborgarskapsärende godtas normalt ett hemlandspass eller ett nationellt identitetskort med foto. Dokumentet ska vara utfärdat av en behörig myndighet och man måste själv ha ansökt om eller hämtat det hos den myndighet som har utfärdat det. Det får inte råda någon tvekan om att dokumentet är äkta. Handlingen får inte vara för enkelt utformad och den ska vara utfärdad av behörig myndighet.

text: Även om sökanden inte kan visa handlingar som är tillräckliga för att uppfylla beviskravet, kan identiteten till följd av principen om fri bevisprövning anses vara styrkt i vissa fall. Det krävs då att det i ärendet, utöver de åberopade handlingarna, föreligger ytterligare omständigheter som ger ett starkt och otvetydigt stöd för den av sökanden uppgivna identiteten. En eller flera var för sig otillräckliga handlingar kan sammantagna med övriga omständigheter således anses utgöra tillräcklig bevisning. Även uppgifter från nära anhöriga kan åberopas.

text: Det finns en möjlighet att medge dispens från kravet på styrkt identitet om sökanden haft hemvist i Sverige under minst åtta år och gör sannolikt att den uppgivna identiteten är riktig. Dispens medges om den sökande kan göra sannolikt att den identitet som han eller hon uppger är den riktiga. Sannolikhetsbedömningen görs utifrån samtliga omständigheter i ärendet och mynnar ut i en samlad bedömning.

text: Två huvudfaktorer i denna prövning är trovärdigheten av de uppgifter sökanden lämnat om dels sin identitet, dels anledningen till att han eller hon inte kan styrka identiteten. I trovärdighetsbedömningen prövas även om sökanden saknat och fortfarande saknar möjlighet att styrka sin identitet.

text: Sökanden ska ha gjort vad som skäligen kan förväntas av honom eller henne för att styrka sin identitet. Ett exempel på en omständighet som bör väga tungt när det gäller trovärdigheten beträffande uppgifterna om sökandens identitet är om han eller hon vidhållit samma uppgifter under hela vistelsen i Sverige. Sökanden ska sakna möjlighet att skaffa en godtagbar identitetshandling, t.ex. när statsförvaltningen i hemlandet upphört att fungera eller för flyktingar som inte kan ta kontakt med sitt hemland för att få fram handlingar.

text: Utlänningslagen

text: Utgångspunkten är att sökandens identitet ska vara styrkt för att uppehållstillstånd ska beviljas. Detta gäller i princip alltid när ansökan prövas medan den sökande

text: befinner sig utanför Sverige, med några få undantag. Även när den sökande befinner sig i Sverige vid prövningen är utgångspunkten att identiteten ska vara styrkt för att uppehållstillstånd ska beviljas. Kravet på styrkt identitet kan dock frångås i vissa fall.

text: Ett grundläggande rekvisit för att en utlänning ska få resa in i eller vistas i Sverige är enligt

text: 2 kap. 1 § utlänningslagen

text: att personen har ett giltigt pass. Är detta rekvisit inte uppfyllt kan inte heller ett tillstånd för vistelse beviljas såvida inte personen med stöd av uttrycklig bestämmelse är undantagen från kravet att ha pass vid vistelse i Sverige eller att regeringen meddelat undantag från det principiella passkravet.

text: Undantagen från passkravet framgår av

text: 2 kap.

text: 2 §§

text: utlänningsförordningen (2006:97)

text: . Av praxis kan man även utläsa vikten av ett giltigt pass vid inresa och vistelse i Sverige samt att ett giltigt pass i regel krävs för att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska kunna beviljas.

text: När det gäller asylsökande finns en bevislättnadsregel som innebär att identiteten ska göras sannolik. För att få tillgodoräkna sig den krävs att personen inte bedöms kunna ta fram mer bevisning eller att det inte är rimligt att kräva det. Detta innebär att asylsökanden först måste göra det som är möjligt och rimligt för att klarlägga sin identitet innan regeln om bevislättnad kan tillämpas.

text: 4. Rättslig bedömning

text: 4.1 Medborgarskap

text: Som tidigare har nämnts utfärdas palestinska 00-pass till palestinier som saknar identitetsnummer och som inte är bosatta på de palestinska områdena. Passen utfärdas till palestinier som inte har medborgarskap i något annat land eller som av någon annan anledning inte får pass utfärdade i det land de är bosatta. En person med 00-pass är inte medborgare i staten Palestina.

text: Kravet på att identiteten ska vara styrkt i ett ärende om svenskt medborgarskap är ett högt beviskrav. Den handling som ska ligga till grund för styrkande av identiteten måste därför uppfylla de kriterier man normalt sett ställer på en sådan handling, vilka tidigare nämnts.

text: I ansökningsprocessen gällande 00-passet görs olika kontroller och den sökande måste visa att han eller hon är palestinier genom att exempelvis visa upp resedokument från Libanon eller Egypten, underlag från UNRWA eller födelsebevis.

text: Då någon egentlig identitetskontroll inte kan göras innan 00-pass utfärdas anser Migrationsverket att ett sådant pass inte ensamt kan godtas för styrkande av identiteten i ett ärende om svenskt medborgarskap. Handlingen saknar dock inte bevisvärde. Med beaktande av principen om fri bevisprövning kan identiteten ändå anses styrkt om personen kan visa andra handlingar som sammantaget med 00-passet och övriga omständigheter i ärendet bedöms utgöra tillräcklig bevisning för att personens identitet ska anses styrkt i ett medborgarskapsärende. Det går inte att på förhand ange värdet på viss bevisning, utan en sammantagen bedömning får göras i varje enskilt ärende.

text: Utlänningslagen

text: I ärenden enligt

text: utlänningslagen

text: måste man beakta såväl kravet på styrkt identitet som passkravet. Kravet på styrkt identitet ska ses på samma sätt som inom medborgarskapsärenden, det vill säga att ett palestinskt 00-pass inte ensamt kan godtas för styrkande av identiteten i ett ärende som prövas enligt

text: utlänningslagen

text: . De palestinska 00-passen är giltiga passhandlingar som godtas vid inresa till Sverige och kan anses uppfylla det principiella passkravet.

text: I ett asylärende med palestinska 00-pass där bevislättnadsregeln skulle vara tillämpbar bör slutsatsen i regel vara att man kan göra sin identitet sannolik, men det skulle bli en sammantagen bedömning i varje enskilt ärende. De palestinska 00-passen är äkta passhandlingar och giltigheten ifrågasätts inte. Överensstämmer uppgifterna i passhandlingen med de uppgifter som sökanden lämnat, så bör identiteten bedömas som sannolik.

type: stallningstagande


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken. Fastställelsebeslut: RA/076/2021 Version 1.0 Beslutsdatum: 2021-03-31 Gäller för: hela myndigheten Gäller från och med: 2021-03-31

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 6.0 Friskrivningsklausul RA/065/2026

text: 2026-06-01 5.0 RA/052/2026 Avsnitt 1, 2, 3, 4.2.4, 4.3.2 2025-04-01 4.0 Avsnitt 3, 4.1.2, 4.2.1, 4.2.5 RA/029/2025 2023-11-27 3.0 Avsnitt 3.0, 4.2.1, 4.2.6, 4.2.7 RA/079/2023 Avsnitt 3, 4.2.1, 4.2.4, 4.2.5, 4.2.6, 4.4.1 2021-07-16 2.0 RA/158/2021

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Undantag gäller för personkretsen som omfattas av 12 kap. 17a §

text: utlänningslagen

text: MIG 2010:6

text: och

text: MIG 2019:4

text: MIG 2008:38

text: MIG 2010:6

text: MIG 2019:4

text: MIG 2016:6

text: MIG 2007:9

text: MIG 2008:38

text: Prop. 2004/05:170 s. 282

text: f.

text: MIG 2011:24

text: MIG 2012:13

text: och

text: MIG 2015:4

text: . 12 Se

text: MIG 2020:24

text: och RS/009/2020, rättsligt ställningstagande angående prövning av barns bästa. 13

text: MIG 2011:24

text: Prop. 2004/05:170 s. 282

text: f. 15 jfr.

text: MIG 2018:21

text: 12 kap. 3 a § utlänningslagen

text: MIG 2015:23

text: 18 Se rättslig styrning om verkställighet av ensamkommande barn. 19 Jfr

text: MIG 2018:21

text: och avsnitt 4.2.3 ovan

text: Se

text: MIG 2019:14

text: . 21 Se närmare

text: MIG 2011:26

text: . 22 Skyddsstatus kan prövas när det finns lagliga förutsättningar för att göra det, t.ex. enligt 4 kap. 3 c §, 12 kap. 19 § första stycket (ny prövning), eller

text: 12 kap. 19 § tredje stycket utlänningslagen

text: . 23

text: Prop. 2004/05:170

text: , se t.ex. s. 153 och 224 24

text: MIG 2008:38

text: och

text: MIG 2010:6

text: MIG 2008:38

text: och

text: MIG 2010:6

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: 27 Se Europadomstolens beslut den 5 juli 2007 i målet Grigorian och andra mot Sverige, nr 17575/06 28

text: MIG 2008:38

text: 29 JO 5329-2013

nyckelord: Verkställighet Praxis Lagstiftning Verkställighetshinder Utlänningslag

title: Praktiska verkställighetshinder m.m.

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen. Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: I det här rättsliga ställningstagandet ges vägledning för bedömning och handläggning av ärenden där det finns praktiska hinder för att verkställa en avvisning eller utvisning.

text: 2. Avgränsning

text: Det här rättsliga ställningstagandet handlar om praktiska verkställighetshinder. Det berör alltså inte politiska verkställighetshinder, som har att göra med den sökandes behov av skydd. eller medicinska verkställighetshinder, som har att göra med den sökandes hälsa. Inte heller berör det hinder som är kopplade till den sökandes situation i hemlandet. Det som anges i detta rättsliga ställningstagande om tillämpningen av 5 kap. 11 § och 12 kap. 18 § första–fjärde styckena

text: utlänningslagen

text: gäller inte utlänningar som omfattas av

text: 12 kap. 17 a § utlänningslagen

text: . För dessa personer gäller den särskilda regleringen i

text: 12 kap. 17 a § utlänningslagen

text: 3. Sammanfattning

text: Det är den sökande som ska visa att det finns praktiska hinder för att verkställa beslutet om avvisning eller utvisning. Beviskravet är högt och bevisningen måste vara konkret. Utredningsskyldigheten om verkställighetshindret ligger både på den sökande och på Migrationsverket. Ett beslut om uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder förutsätter i princip att det finns ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. I vissa situationer kan det finnas utrymme att underlåta att fatta ett avlägsnandebeslut.

text: Beslut om inhibition av ett avlägsnandebeslut på grund av verkställighetshinder kan endast fattas då det är fråga om ett kortvarigt hinder som kan förväntas upphöra inom kort tid. Ytterligare ett beslut om inhibition kan fattas under samma förutsättningar. Annars bör tillfälligt uppehållstillstånd beviljas.

text: Om ett beslut om avvisning eller utvisning av praktiska skäl inte kan genomföras, kan den sökande få ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: . Den bestämmelsen kan bara tillämpas när hindret är icke bestående. Ett sådant uppehållstillstånd kan förlängas.

text: Finns det bestående eller långvariga hinder kan den sökande i stället få uppehållstillstånd enligt bestämmelsen om synnerligen ömmande omständigheter,

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: . Det är en samlad bedömning av den sökandes situation som avgör om det finns synnerligen ömmande omständigheter.

text: När Migrationsverket på eget initiativ prövar om det finns hinder mot att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning som fått laga kraft enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: gäller reglerna om myndigheters serviceskyldighet, utredningsansvar och kommunicering. Beslut i ärenden om verkställighetshinder måste tydligt ange vad den sökande behöver göra för att avvisningen eller utvisningen ska gå att genomföra. Detsamma gäller besked och underrättelser till Polismyndigheten som lämnas enligt

text: 12 kap. 17 § utlänningslagen

text: , när den ska genomföra beslutet om avvisning eller utvisning.

text: 4. Rättslig bedömning

text: 4.1 Fråga om verkställighetshinder

text: 4.1.1 Allmänt om verkställighetshinder

text: När Migrationsverket prövar frågan om avvisning eller utvisning ska beslutsfattaren ta hänsyn till om den sökande, enligt bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: utlänningslagen

text: , inte kan sändas till ett visst land eller om det finns andra hinder mot att verkställa beslutet. Det framgår av bestämmelserna i

text: 8 kap. 7 § utlänningslagen

text: 4.1.2 Beviskrav

text: Det är den som söker uppehållstillstånd som har bevisbördan för att det föreligger ett praktiskt verkställighetshinder och att han eller hon uppfyller kraven för uppehållstillstånd. Utredningsskyldigheten om verkställighetshindret ligger både på den sökande och på Migrationsverket.

text: Migrationsöverdomstolen har i flera domar klargjort att utredningen måste visa att det finns konkreta hinder mot att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning för att Migrationsverket ska kunna ge den sökande uppehållstillstånd. Eftersom det är relativt enkelt att visa om det finns sådana hinder kan Migrationsverket ställa högre krav på bevisningen som den sökande lämnar in. Vid bedömningen av verkställighetshindret ska det göras en sammanvägning av vad som hindrar verkställigheten, hur lång tid hindret kan komma att bestå och vilka åtgärder som kan vidtas för att undanröja det.

text: Migrationsöverdomstolen har även i praxis förklarat att begrepp som ”visas”, ”klarläggas” och ”fastställas” är uttryck för ett och samma höga beviskrav, nämligen beviskravet styrkt .

text: Detta får uppfattas som att det är samma höga beviskrav som angetts ovan som avses. Migrationsöverdomstolens praxis innebär alltså att bevisningen måste styrka att det finns praktiska hinder mot att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning för just den personen. Det är inte ett praktiskt verkställighetshinder om personen kan återvända på egen hand eller om den enskilde själv inte har gjort försök att undanröja eventuella verkställighetshinder .

text: 4.1.3 Förutsätter ett beslut om uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder att det finns ett avvisnings- eller utvisningsbeslut?

text: Ett hinder mot verkställighet förutsätter i princip att det finns ett beslut om avvisning eller utvisning. Ordalydelsen i

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: ”om det finns ett hinder, som inte är bestående, mot att ett avvisnings- eller utvisningsbeslut verkställs” talar för att det normalt bör finnas ett avlägsnandebeslut.

text: I förarbetena sägs att om det bedöms att avvisning eller utvisning bör ske, kan ett tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelas samtidigt med ett avlägsnandebeslut som får verkställas efter en viss tid. I

text: MIG 2011:24

text: beviljades ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 11 § och utvisningsbeslutet kvarstod.

text: I

text: MIG 2014:24

text: beviljades också ett tidsbegränsat uppehållstillstånd men utvisningsbeslutet upphävdes.

text: MIG 2019:13

text: handlar om praktiska och legala hinder att återvända till UNRWA:s verksamhetsområde. Enligt vad Migrationsöverdomstolen uttalar, synes ett utvisningsbeslut inte behöva fattas om situationen är komplex.

text: Mot denna bakgrund är Migrationsverkets uppfattning att ett uppehållstillstånd på grund av praktiska verkställighetshinder normalt sett bör förenas med ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. I vissa situationer kan man dock underlåta att fatta ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. I denna bedömning kan man ta hänsyn till faktorer som t.ex. verkställighetshindrets längd och vilken typ av hinder det är fråga om; t.ex. om hindret är hänförligt till föränderliga praktiska funktioner vid gränser. Individuella omständigheter som talar mot att ett utvisningsbeslut fattas bör också beaktas.

text: 4.2 Grunder för uppehållstillstånd

text: 4.2.1 Bestående och icke bestående verkställighetshinder

text: När Migrationsverket vid prövningen av en asylansökan kan konstatera att det finns praktiska hinder för att verkställa ett beslut om av- eller utvisning, är utgångspunkten att vi beviljar den sökande tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: . Ett uppehållstillstånd enligt denna bestämmelse är inte avsett för bosättning i Sverige och kan bara tillämpas när hindren är tillfälliga, dvs. icke bestående.

text: När hindren är bestående eller långvariga kan Migrationsverket istället fatta beslut om uppehållstillstånd enligt bestämmelsen om synnerligen ömmande omständigheter,

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: . Det är en sammanvägd bedömning av den sökandes situation som avgör om det finns synnerligen ömmande omständigheter.

text: 4.2.2 Artikel 8 i Europakonvention

text: Om Migrationsverket bedömer att det inte föreligger synnerligen ömmande omständigheter enligt

text: 5 kap 6 § utlänningslagen

text: , trots att den sökande har vistats mycket länge i Sverige, måste vi göra en proportionalitetsbedömning och ta ställning till om utvisningen skulle strida mot rätten till privat- och familjeliv i

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Principen om barnets bästa i barnkonventionen måste också beaktas.

text: 4.2.3 Prövningsordningen

text: Prövningen av verkställighetshinder sker efter en skyddsprövning mot hemlandet och den integrerade frågan om uteslutande. Först ska bedömas om den sökande kan få uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: . Därefter ska (om hindren visar sig vara bestående eller långvariga) bedömas om uppehållstillstånd enligt 5 kap. 6 § kan beviljas. Det innebär att vi frångår lagens hierarki, regeln som säger att vi i prövningen ska ta paragraferna i den ordning som de kommer i lagen.

text: Det beror på att det inte finns någon särskild bestämmelse som kan användas för att bevilja den sökande uppehållstillstånd när det finns bestående eller långvariga hinder för att verkställa ett avvisnings- eller utvisningsbeslut.

text: 4.2.4 Grund för inhibition vid verkställighetshinder

text: I förarbetena till

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: uttalades att anstånd i vissa fall kunde beslutas i samband med avvisnings- eller utvisningsbeslut i stället för ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Bestämmelserna om inhibition får förstås som avsedda för situationer när det är fråga om ett tämligen kortvarigt hinder som kan förväntas upphöra inom en tid som kan beräknas med någorlunda säkerhet.

text: Det är alltså möjligt att besluta om inhibition vid verkställighetshinder, men endast då det är fråga om ett kortvarigt hinder som kan förväntas upphöra inom kort tid. Inhibitionen bör därför vara tidsbegränsad och inte tills vidare. Skulle det efter denna tid visa sig att verkställighetshindret kvarstår, kan i det enskilda fallet ett nytt inhibitionsbeslut fattas, om det då kan förutses att verkställighetshindret har upphört när det andra inhibitionsbeslutet löper ut. I annat fall ska det i stället fattas beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd.

text: 4.2.5 Prövning av asylärenden gällande barn utan vårdnadshavare

text: Barn utan vårdnadshavare får inte avvisas eller utvisas från Sverige om det saknas ett ordnat mottagande i hemlandet. Barn utan vårdnadshavare ska, precis som vuxna asylsökande, så långt det är möjligt i den utsträckning som dess ålder och mognad tillåter, medverka till att genomföra beslutet om avvisning eller utvisning. Men det är den verkställande myndigheten som har huvudansvaret för att utreda om det finns ett ordnat mottagande och för att verkställa beslutet. Därför bör myndigheten följa barnet till hemlandet.

text: När Migrationsverket prövar frågan om avvisning eller utvisning av ett barn utan vårdnadshavare och kommer fram till att den verkställande myndigheten inte kan hitta ett acceptabelt ordnat mottagande kan det av den anledningen finnas ett praktiskt verkställighetshinder. Beroende på barnets ålder och omständigheterna i övrigt får en bedömning göras huruvida hindret är bestående eller inte. Om hindret bedöms som icke bestående ska barnet som utgångspunkt beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 11§

text: utlänningslagen

text: . Tillståndstiden bör begränsas till tolv månader och kan förlängas fram till dess att barnet fyller 18 år.

text: Om ett uppehållstillstånd på grund av ett icke bestående praktiskt verkställighetshinder enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: beviljas bör i normalfallet också ett avvisnings- eller utvisningsbeslut fattas.

text: I fall som rör ensamkommande barn och det finns oklarheter kring var föräldrarna befinner sig och det därmed inte har konstaterats att ett verkställighetshinder kommer att bestå, kan det vara rimligt att bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: . Tillståndstiden bör även i detta fall vara tolv månader. Ett sådant tillstånd kan förlängas.

text: För de fall sökanden inom kort ska fylla 18 år, t.ex. vid 17,5 års ålder eller äldre, ska i stället ett beslut om av- eller utvisning kombineras med ett beslut om inhibition som ska gälla tills barnet fyllt 18 år.

text: I fall där det kan konstateras att verkställighetshindret är långvarigt ska ett tillstånd beviljas enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: Eftersom ett uppehållstillstånd ska vara tidsbegränsat, kommer ett sådant uppehållstillstånd att kunna förlängas.

text: 4.3 Frågor relaterade till verkställighetshinder

text: 4.3.1 Skyddsgrundande behandling eller praktiska svårigheter i andra länder längs med resvägen

text: Svårigheter att färdas på ett säkert sätt i medborgarskapslandet eller hemvistlandet görs inom ramen för bedömningen av säker resväg i skyddsbedömningen mot landet. Risk för skyddsgrundande behandling eller praktiska svårigheter i andra länder längs med resvägen från Sverige till medborgarskapslandet/hemvistlandet ska däremot bedömas inom ramen för om det föreligger verkställighetshinder.

text: 4.4 När beslutet om avvisning eller utvisning har fått laga kraft

text: 4.4.1 Allmänt

text: Om det efter laga kraft kommer fram nya omständigheter i ett ärende som gör att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas ska Migrationsverket på eget initiativ, ex officio, initiera ett ärende om verkställighetshinder. Det kan till exempel bli aktuellt om personen nekas inresa i landet. När personen anför praktiska verkställighetshinder som är kopplade till individuella skäl måste Migrationsverket dock först noggrant utreda om det verkställighetshinder som åberopas enbart är av praktisk natur eller om det även hänför sig till utlänningens behov av skydd. Det är olika rättsföljder beroende på om det är 12 kap. 18 § eller 19 § som aktualiseras.

text: I ett ärende om hinder mot verkställighet enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: beviljas uppehållstillstånd om hindret är bestående eller tillfälligt. Någon skyddsstatusförklaring kan inte beviljas inom ramen för denna prövning eftersom bl.a. frågor om ett internt flyktalternativ och regler om uteslutande i

text: 4 kap.

text: utlänningslagen

text: måste beaktas. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd kan förlängas.

text: 4.4.2 Beviskrav

text: Bestämmelsen i

text: 12 kap. 18 § första stycket 2 utlänningslagen

text: kan pga. begreppet ”anledning att anta” ge läsaren uppfattningen att beviskravet för verkställighetshindret inte är speciellt högt. Men förarbetena och praxis från grundprövningen ger en annan bild. Syftet med lagstiftningen är att tyngdpunkten i processen ska ligga i grundprövningen, vilket medför att bestämmelserna om verkställighetshinder ska tillämpas restriktivt och därmed inte kan innehålla lägre beviskrav för verkställighetshindret än det krav som finns i grundprövningen. I grundprövningen har Migrationsöverdomstolen fastställt att bevisningen måste vara konkret och visa att det finns ett faktiskt verkställighetshinder.

text: För att Migrationsverket ska kunna konstatera att det finns praktiska hinder för att verkställa en avvisning eller utvisning måste det vara styrkt att det finns nya omständigheter som medför ett konkret hinder. Det kan till exempel handla om ett besked från det aktuella landets myndigheter om att den sökande inte har rätt att återvända, eller ny landinformation som visar att ett återvändande är omöjligt. När det finns anledning att anta att mottagarlandet på grund av ett konkret hinder inte kommer att vara villigt att ta emot personen, får den sökande beviljas uppehållstillstånd.

text: 4.4.3 Handläggning och kommunicering i ärenden om verkställighetshinder

text: Migrationsverket ska på eget initiativ pröva om det finns hinder mot att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning när det kommer fram nya omständigheter enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: När det är Migrationsverket, och inte den sökande som initierat en prövning finns inget partsförhållande mellan myndigheten och den sökande. Men vi är ändå skyldiga att tillämpa allmänna regler om myndigheters serviceskyldighet och utredningsansvar. Eftersom den sökande normalt inte har något offentligt biträde i ärenden om verkställighetshinder ökar vårt ansvar. Utredningsskyldigheten innebär bland annat att vi ska upplysa den sökande om i vilka delar bevisningen eventuellt brister.

text: I ärenden om praktiska verkställighetshinder är det Migrationsverket som ansvarar för att samla in och bedöma information om den sökandes hemland. När vi använder oss av landinformation ska den sökande få ta del av och ges tillfälle att bemöta den innan vi fattar beslut.

text: Den sökande behöver ofta vidta flera olika åtgärder för att avvisningen eller utvisningen ska gå att genomföra. Personen kan exempelvis behöva ansöka om resehandlingar och medborgarskap för barn som fötts i Sverige, gifta sig och ansöka om uppehållstillstånd för någon familjemedlem eller ordna så kallad sponsor . Det kan också finnas individuella skäl som gör det svårare att genomföra av- eller utvisningen. Det måste framgå av beslutet i ärendet om praktiska verkställighetshinder vad den sökande behöver göra och i vilken ordning. Anvisningarna ska vara praktiskt utformade.

text: Samma sak gäller underrättelser och besked till Polismyndigheten som lämnas enligt

text: 12 kap 17 § utlänningslagen

text: när det är den som ska verkställa beslutet om avvisning eller utvisning. Underrättelserna och beskeden ska vara praktiskt och tydligt utformade. Vi ska alltid skriva en särskild underrättelse adresserad direkt till polisen, även när vi gör en bedömning enligt 12 kap. 18 § som adresseras till den sökande.


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/065/2026

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: R Ä T T S L I G T S T Ä L L N I N G S T A G A N D E

text: I N S T R U K T I O N

text: Frasen ”välgrundad fruktan för förföljelse” är definitionens nyckelfras. Den återspeglar upphovsmännens åsikter om de viktigaste beståndsdelarna i flyktingskapets natur. Den ersätter det tidigare sättet att definiera flyktingar utifrån kategorier (dvs. personer med ett visst ursprung som inte åtnjuter sitt hemlands skydd) med det allmänna begreppet fruktan utifrån ett relevant motiv. Eftersom fruktan är subjektiv, innehåller definitionen en subjektiv komponent. Denna komponent återfinns hos personen som ansöker om att bli erkänd som flykting. Att fastställa flyktingskap är framför allt en fråga om att göra en bedömning av vad den sökande har anfört snarare än att bedöma den rådande situationen i hans hemland. 38. Till komponenten fruktan, som är ett sinnestillstånd och en subjektivt upplevd belägenhet, har fogats kravet att denna skall vara välgrundad. Således är det inte bara sinnesstämningen hos personen i fråga som är det avgörande. Hans fruktan måste underbyggas av ett objektivt förhållande.

text: Dessa överväganden behöver inte nödvändigtvis baseras på den sökandes personliga erfarenheter. Det som exempelvis vänner, släktingar eller andra personer av samma ras eller sociala grupp har råkat ut för kan mycket väl visa att den sökandes fruktan att förr eller senare också bli offer för förföljelse, är välgrundad. Lagstiftningen i hemlandet och framför allt det sätt på vilket den tillämpas kommer att ha betydelse. Situationen måste emellertid bedömas individuellt. 44. Även om flyktingstatus normalt skall fastställas individuellt har det hänt att hela grupper har lämnat hemlandet under omständigheter som tyder på att gruppmedlemmarna individuellt skulle kunna anses vara flyktingar. I sådana situationer är behovet av bistånd ofta akut. Av rent praktiska skäl är det då inte alltid möjligt att göra en bestämning av flyktingskapet för varje enskild gruppmedlem. Man har i sådana situationer gjort en bedömning av flyktingskapet utifrån en s.k. gruppbestämning. Varje medlem i en viss grupp anses i dessa fall, i avsaknaden av bevis på motsatsen, vara flykting (s.k. prima facieflykting). 45. Om man bortser från situationer av de slag som nämns i föregående punkt, måste den sökande vanligtvis visa varför han som individ fruktar förföljelse. Som regel kan man utgå från att en person som redan förföljts på grund av något av de skäl som räknas upp i 1951 års konvention, hyser en välgrundad fruktan för förföljelse. Ordet fruktan syftar emellertid inte bara på personer som faktiskt har blivit förföljda utan även på de som önskar undvika en situation som medför en risk för förföljelse.

nyckelord: Praxis Minoriteter Förföljelse Flyktinglagstiftning Skyddsbehov Flyktingstatus

title: Flykting- och skyddsbehovsbedömningar rörande sökande som tillhör särskilt utsatta grupper

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Innehållsförteckning 1. Bakgrund och frågeställningar

text: Det är inte ovanligt att asylsökande uppger sig tillhöra en särskilt utsatt grupp i hemlandet. Situationen i hemlandet kan då vara sådan att fientliga attityder eller åtgärder riktas mot en etnisk, religiös eller annan minoritet som sökanden tillhör. Detta kan i vissa fall vara huvudorsaken till varför sökanden lämnat hemlandet, även om han eller hon inte personligen eller direkt blivit utsatt för trakasserier eller andra åtgärder. En viktig fråga vid den framåtsyftande flyktingskapsbedömningen blir då hur grupptillhörigheten ska beaktas och vilken betydelse den ska tillmätas vid prövning av om den sökande löper en risk att utsättas för förföljelse. En annan fråga är i vilka situationer enbart tillhörigheten till en sådan grupp är tillräcklig för att grunda rätt till asyl.

text: 2. Gällande rätt

text: Rekvisitet välgrundad fruktan i flyktingbestämmelsen i

text: 4 kap. 1 § utlänningslagen

text: är hämtat från Genèvekonventionens flyktingbegrepp och i förarbetena uttalas att vid tolkning av bestämmelsen bör vägledning normalt kunna hämtas från de rekommendationer som ges i UNHCR:s handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning – i det följande benämnd handboken (

text: prop. 2004/05:170, s. 173

text: Migrationsöverdomstolen har också uttalat att handboken är en viktig rättskälla rörande förfarandet att fastställa skyddsbehov (

text: MIG 2006:1

text: och

text: MIG 2007:12

text: Begreppet välgrundad fruktan kommenteras i handboken under p. 37-50. I förevarande sammanhang finns skäl att återge följande kommentarer:

text: En slutsats utifrån det anförda är att en individuell riskbedömning ska göras i varje enskilt fall och att det krävs ett ”objektivt förhållande” eller individuellt skäl för att sökandens fruktan för förföljelse ska anses vara välgrundad.

text: I handbokens p. 70, 73-74 och 79 angående flyktinggrunderna uttalas att blotta faktumet att man tillhör en viss grupp normalt inte är en tillräcklig grund för flyktingskap, men att det kan finnas speciella omständigheter och situationer då detta kan vara en tillräcklig grund eller tillräckligt skäl att frukta förföljelse.

text: Utgångspunkten är alltså att en asylansökan ska prövas individuellt på grundval av de fakta och omständigheter som åberopas i varje enskilt fall vilket också framgår av artikel 4.3 skyddsgrundsdirektivet.

text: Migrationsöverdomstolen har i några fall prövat om enbart tillhörigheten till en i sökandens hemland utsatt grupp är tillräcklig för att frukta förföljelse. I

text: MIG 2007:9

text: prövade Migrationsöverdomstolen huruvida den sökandes tillhörighet till den yezidiska minoritetsgruppen i Irak var tillräcklig för att grunda rätt till asyl. Migrationsöverdomstolen bedömde att förhållandena för yezidier i Irak generellt sett inte är sådana att uppehållstillstånd bör beviljas endast med hänvisning till att en utlänning är yezid.

text: MIG 2008:21

text: gällde en statslös kurd från Syrien, tillhörande gruppen maktoumeen. Av utredningen i målet framgick att medlemmar av denna grupp saknar en rad grundläggande rättigheter som syriska medborgare inklusive flertalet kurder har, såsom rätt att registrera sig i landet och utfå ID-kort, att resa utomlands, tillstånd att arbeta, rätt att äga fast egendom, fordon eller näringsverksamhet. Migrationsöverdomstolen fann att den diskriminering som maktoumeener utsätts för inte innebär att de enbart på denna grund riskerar så allvarliga inskränkningar i sina rättigheter att de vid ett återsändande kan riskera förföljelse i

text: utlänningslagens

text: mening. En individuell bedömning av åberopade skyddsskäl måste därför göras.

text: Migrationsöverdomstolen ansåg i

text: MIG 2018:8

text: att landinformationen i ärendet inte gav tillräckligt stöd för att alla personer som är folkbokförda i ett tidigare oppositionellt område eller är sunnimuslimer i Syrien riskerar förföljelse på grund av tillskriven politisk uppfattning. Domstolen ansåg inte heller att landinformationen gav stöd för att alla kvinnor i Syrien riskerar förföljelse på grund av kön och menade att bedömningen av sökandens skyddsskäl därför får göras utifrån vad som kommit fram om personens personliga förhållanden och erfarenheter.

text: Det förekommer inte i dag att medlemmar av någon grupp har rätt till asyl i Sverige enbart på grund av tillhörigheten till gruppen. Principen om individuell prövning av åberopade asylskäl är således stark.

text: Det bör också nämnas att Europadomstolen i en dom den 20 januari 2009 har tagit ställning till ett klagomål från en asylsökande irakier som åberopat att han löpte risk att bli dödad på grund av sin kristna tro (

text: F.H. mot Sverige

text: , nr. 32621/06). Domstolen beaktade att det inträffat flera händelser riktade mot kristna i Irak, men att den irakiska regeringen fördömt alla angrepp på denna grupp samt att polis och militär ingripit i oktober 2008 när 12 kristna dödades i staden Mosul. Det som klaganden hade åberopat visade inte att han skulle utsättas för en verklig risk att bli dödad eller behandlad på ett sätt som stred mot konventionen om han utvisades till Irak och det skulle därför inte ske någon kränkning av artikel 2 eller 3 om beslutet att utvisa honom verkställdes. Domen visar att en individuell riskbedömning också ska göras utifrån bestämmelserna i Europakonventionen och att individuella skäl torde krävas för att konstatera en verklig risk för förföljelse eller annan sådan behandling eller bestraffning som avses i konventionen.

text: 3. Rättslig bedömning

text: En första fråga är vad som krävs för att enbart tillhörigheten till en viss grupp ska grunda rätt till asyl. Av det som anförts ovan framgår att detta undantagsvis kan bli aktuellt vid speciella omständigheter och situationer. Utifrån gällande svensk rätt och praxis torde krävas en generell och systematisk förföljelse mot medlemmarna av en grupp i ett land eller del av ett land. Ett mycket tydligt historiskt exempel som uppfyller de nämnda kraven är judeförföljelserna i Tyskland under 1930- och 1940-talen. Ett annat exempel från senare tid är händelserna i Rwanda år 1994 då hutunationalistiska milisgrupper förföljde och dödade ett stort antal tutsier. Det kan också förekomma andra situationer - inte utgörande folkmord - som är av sådan karaktär att enbart tillhörigheten till en viss grupp grundar rätt till asyl, men kraven är alltså högt ställda (hur sådana avvägningar kan göras framgår bl.a. av de rättsfall från både Europadomstolen och Migrationsöverdomstolen som beskrivs ovan i avsnittet rörande gällande rätt). Att kraven i detta avseende bör vara högt ställda har sin grund i lagstiftarens många gånger uttalade intention att asylrätten bäst värnas genom en omsorgsfull individuell prövning i varje enskilt fall; en prövning som syftar till att klarlägga om det finns ett verkligt individuellt skyddsbehov.

text: För att besvara frågan hur grupptillhörigheten hos en sökande ska beaktas och vilken betydelse den ska tillmätas vid prövning av om den sökande löper en risk att utsättas för förföljelse krävs först beaktande av de grundläggande och allmängiltiga krav som ställs på alla asylsökande, oavsett grupptillhörighet.

text: Inom asylrätten är det en grundläggande princip att det är den asylsökande som ska göra sitt behov av internationellt skydd sannolikt, vilket även inbegriper att sökanden ska göra sin identitet sannolik. Det är alltså den sökande som har bevisbördan och beviskravet är sannolikt. Mot bakgrund av de svårigheter som asylsökande kan ha att styrka sina uppgifter med skriftlig bevisning gäller att sökandens berättelse i regel får godtas om den framstår som trovärdig och sannolik. Inom asylrätten finns därför en bevislättnadsregel till förmån för den asylsökande, tvivelsmålets fördel (benefit of the doubt). En förutsättning för att den asylsökande ska kunna få förmånen av denna bevislättnadsregel är att han eller hon gjort ett ärligt försök att styrka sin berättelse och att hans eller hennes allmänna trovärdighet inte ifrågasätts (

text: MIG 2007:12

text: Efter att sökanden gjort sin identitet sannolik får hans eller hennes berättelse prövas mot förhållandena i det uppgivna hemlandet, vilket sker på grundval av relevant och aktuell landinformation. Prövningen ska göras på det sätt och i den ordning som beskrivs i

text: MIG 2007:12

text: . Om sökanden uppger sig tillhöra en viss befolkningsgrupp och landinformationen utvisar att medlemmar av denna grupp är särskilt utsatta för diskriminering, trakasserier, våld eller liknande åtgärder får grupptillhörigheten betydelse vid prövningen, förutsatt att den sökande har gjort sin grupptillhörighet sannolik. Det är också av betydelse från vem åtgärderna utgår myndigheter eller enskilda - och vilka möjligheter som finns att få skydd i hemlandet.

text: En stark huvudprincip i svensk utlänningsrätt är att enbart tillhörigheten till en viss grupp inte grundar rätt till asyl och att det krävs individuella skäl hos den sökande. Med individuella skäl menas omständigheter som har mer eller mindre koppling till individen och hans eller hennes personliga situation. För att ha relevans i ett asylärende ska de individuella skälen givetvis ha koppling till sökandens behov av skydd. En grupptillhörighet kan få betydelse vid prövningen på så sätt att om den sökande tillhör en särskilt utsatt grupp behöver inte de individuella skälen vara lika starka som annars för att sökanden ska anses ha gjort sannolikt att han eller hon är i behov av skydd. Den allmänna utsatthet som föreligger på grund av grupptillhörigheten kan alltså göra det lättare för sökanden att uppfylla sin bevisbörda. Prövningen ska dock göras individuellt och med beaktande av specifikt hurdan situationen är på den plats som sökanden kommer från och ska återvända till. Den allmänna situationen för medlemmar av en och samma grupp kan nämligen se mycket olika ut i ett land beroende på var han eller hon befinner sig.

text: Det är inte ett krav att den sökande redan har blivit utsatt för förföljelse eller andra åtgärder i hemlandet för att han eller hon ska kunna göra sannolikt att det finns ett skyddsbehov. Det är en framåtsyftande riskbedömning som ska göras. Om sökanden tillhör en särskilt utsatt grupp kan det som nämnts redan på denna grund finnas en riskbild.

text: De individuella skäl som därutöver krävs bör återfinnas i form av konkreta omständigheter i sökandens situation i hemlandet, som den sannolikt kommer att se ut vid ett återvändande. Som anges i p. 43 i handboken kan händelser som drabbat vänner, släktingar och andra få betydelse vid bedömningen om det finns skäl att tro att samma sak skulle hända sökanden.

text: Den omständigheten att sökanden redan har blivit utsatt för förföljelse i hemlandet är i allmänhet en indikation på att det finns en risk för förföljelse vid ett återvändande, men så behöver inte vara fallet. Det krävs även att de missförhållanden som varit grund för denna förföljelse fortfarande är aktuella (

text: MIG 2007:16


text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Vistelsens längd

text: Hänsyn till skolbarn

text: Prop. 2011/12:60

text: Migrationsöverdomstolens avgörande den 17 december 2015, (mål nr

text: UM 623-15

text: , referat

text: MIG 2015:23

text: Migrationsöverdomstolen finner att det föreligger särskilda skäl mot att meddela ett återreseförbud då ett barn som utvisats inte lämnat landet inom föreskriven tidsfrist p.g.a. omständigheter som bedöms ha legat utanför hennes kontroll.

text: Migrationsöverdomstolens avgörande den 24 september 2015, (mål

text: UM 577-15

text: , referat

text: MIG 2015:27

text: Migrationsöverdomstolen klargör att en öppen ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning till viss person inte utgör hinder för att meddela återreseförbud om sökande inte lämnat landet i nom meddelad tidsfrist.

nyckelord: Praxis Lagstiftning Utlänningslag Vistelsetid Tidsfrister

title: Förutsättningarna för förlängning av tidsfrist för frivillig avresa

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Sammanfattning

text: Anskaffning av resehandlingar

text:  När det gäller förlängning av tidsfrist för anskaffning av resehandling, krävs att sökanden varit aktiv i att anskaffa resehandlingar och att detta kan påvisas av sökanden. Har sökanden inte varit aktiv, kan en förlängning av tidsfristen inte aktualiseras.  Med resehandlingar i detta avseende, menas sådana resehandlingar som är tillräckliga för att genomföra återvändandet.  I normalfallet ska en förlängning av tidsfristen för anskaffning av resehandling inte vara längre än sex månader.  Om sökanden medverkar i anskaffandet av resehandlingar, men hemresan inte kan genomföras inom tidsfristen på grund av omständigheter som sökanden inte har kunnat styra över, kan tidsfristen förlängas.

text:  Vid förlängning av tidsfristen med hänsyn till vistelsens längd, är det endast tiden från ansökan fram till dess ärendet om av- eller utvisning vinner laga kraft som ska beaktas.  För att en förlängning på denna grund ska komma ifråga krävs dessutom att sökanden är/har varit aktiv med att anskaffa resehandlingar för det fall sådana inte finns.

text:  Vid förlängning av tidsfristen på grund av att det finns skolbarn är barnets ålder av stor vikt vid bedömningen av hur länge tidsfristen ska förlängas.  Om sökande ska slutföra sina gymnasiestudier och har fyllt 18 år, får en bedömning göras från fall till fall om förlängning av tidsfristen ska omfatta hela familjen.  För att förlängning ska komma ifråga krävs att föräldrarna/god man eller barnet gör gällande att barnet behöver gå klart i skolan.  Även i de fall en tidsfrist kan förlängas på grund av skolgång, krävs att sökanden (barnets föräldrar) är/har varit aktiv med att anskaffa resehandlingar för det fall sådana inte finns.

text:  Tidsfristen kan förlängas även efter det att den ursprungliga tidsfristen har löpt ut. För att detta ska kunna göras krävs dock fortfarande att det finns särskilda skäl för en förlängning.

text: 2. Bakgrund

text: Detta rättsliga ställningstagande syftar till att klargöra förutsättningarna för att fatta beslut om förlängning av tidsfrist för frivillig avresa med stöd av

text: 12 kap. 14 b § i utlänningslagen

text: 3. Rättslig bedömning

text: 3.1 Särskilda skäl - generellt

text: Förutsättningarna för att bevilja tidsfrist för frivillig avresa regleras i

text: 8 kap. 21 § utlänningslagen

text: . Av lagrummet framgår att huvudregeln är att en tidsfrist för frivillig avresa ska beviljas, men att det under vissa omständigheter inte ska beviljas någon sådan tidsfrist. Exempel på sådana omständigheter är att det finns en risk för avvikande, att en person utgör en risk för allmän ordning och säkerhet, eller att personen ska avvisas med omedelbar verkställighet.

text: Det framgår också i 8 kap. 21 § att man redan i grundbeslutet om avvisning eller utvisning kan ta ställning till om det finns särskilda skäl för att förlänga tidsfristen för frivillig avresa.

text: Frågan om beslut att förlänga en tidsfrist för frivillig avresa som fattas efter det att ett beslut om avvisning eller utvisning fattats regleras i

text: 12 kap. 14 b § i utlänningslagen

text: . Reglerna om tidsfrist för frivillig avresa tillkom när återvändandedirektivet infördes i svensk rätt. Av 12 kap. 14 b § framgår att Migrationsverket eller polisen får förlänga en tidsfrist för frivillig avresa om det av särskilda skäl finns behov av en längre tidsfrist. Tidsfristen för frivillig avresa kan förlängas både innan och efter det att tidsfristen har löpt ut förutsatt att det finns särskilda skäl för en sådan förlängning.

text: Lagrummet ger inga närmare förutsättningar för när en tidsfrist får förlängas. Av förarbetena (

text: prop. 2011/12:60 s. 33

text: ) framgår att detta beror på att man tagit hänsyn till att det kan finnas olika situationer som kan föranleda en förlängning vilket inte bör preciseras i lagrummet. Därför har regeringen valt att använda sig av rekvisitet särskilda skäl. I förarbetena (

text: prop. 2011/12:60 s. 33

text: och s. 96) ges dock exempel på omständigheter som kan utgöra särskilda skäl för förlängning av tidsfrist (se bilaga om rättsliga förutsättningar).

text: I detta rättsliga ställningstagande kommer förutsättningarna för förlängning av tidsfrist att beröras närmare när det gäller anskaffning av resehandlingar, vistelsens längd och förekomsten av skolbarn. Detta då dessa omständigheter är mer svårbedömda än de övriga exemplen.

text: 3.2 Anskaffning av resehandlingar

text: När det gäller förlängning av tidsfrist för anskaffning av resehandling, krävs att sökanden varit aktiv i att anskaffa resehandlingar. Sökanden måste kunna påvisa detta genom exempelvis dokumentation som visar att han/hon varit på sin hemlandsambassad för att ordna resehandlingar eller genom annan korrespondens med behörig hemlandsmyndighet för att tidsfristen för frivillig avresa ska kunna förlängas. Även om vi inte kan kräva att sökanden kontaktar sin hemlandsmyndighet innan beslutet är verkställbart, kan sökanden vara aktiv på annat sätt. Sökanden har under hela processen möjlighet att kontakta anhöriga i hemlandet och kan visa detta genom korrespondens. En bedömning av sökandens aktivitet under processen bör göras i varje enskilt fall. Har sökanden däremot inte varit aktiv, kan en förlängning av tidsfristen inte aktualiseras.

text: Vid bedömningen av längden på förlängningen av tidsfristen för anskaffning av resehandlingar, bör enheten för återvändandesamordning kontaktas för synpunkter. Längden på förlängningen är beroende av hur lång tid det kan bedömas ta att anskaffa resehandlingar. Det är viktigt att tänka på att utgångspunkten är att det är fråga om resehandlingar som är tillräckliga för att genomföra återvändandet. Om det räcker med en tillfällig resehandling och om det går snabbare att ordna detta jämfört med ett pass, så är det utgångspunkten för hur lång tid vi ska förlänga tidsfristen. I normalfallet ska en förlängning av tidsfristen dock inte vara längre än sex månader.

text: Om sökanden medverkar i anskaffandet av resehandlingar, men om Migrationsverket bedömer att hemresan inte kommer att kunna genomföras inom tidsfristen på grund av Migrationsverkets förskyllan, eller på grund av andra omständigheter som sökanden inte har kunnat styra över, kan tidsfristen förlängas.

text: 3.3 Vistelsens längd

text: Vid förlängning av tidsfristen med hänsyn till vistelsens längd, är det endast den legala vistelsen som ska beaktas. Med legal vistelse avses tiden från ansökan fram till dess ärendet om av- eller utvisning vinner laga kraft. Det finns ingen närmare definition av hur lång vistelsen ska vara för att vara ett skäl till att förlänga av tidsfristen. Detta måste avgöras från fall till fall. Behov av förlängning av tidsfrist för frivillig avresa med hänsyn till vistelsens längd kan exempelvis uppstå för att man har vistats i Sverige så pass länge att man har en tillsvidareanställning som måste avslutas, eller att man har köpt en lägenhet som måste säljas. För att en förlängning på denna grund ska komma ifråga krävs dessutom att sökanden är/har varit aktiv med att anskaffa resehandlingar för det fall sådana inte finns (se ovan, under anskaffning av resehandling).

text: 3.4 Skolbarn

text: Vid förlängning av tidsfristen på grund av att det finns skolbarn är barnets ålder av stor vikt vid bedömningen av hur länge tidsfristen ska förlängas. För ett barn som exempelvis går i årskurs nio kan det vara viktigare att få en möjlighet att avsluta sina studier för att på så sätt få någon form av examen, jämfört med ett barn som går i årskurs tre eller fyra. Om sökande ska slutföra sina gymnasiestudier och har fyllt 18 år, får en bedömning göras från fall till fall om förlängning av tidsfristen ska omfatta hela familjen.

text: Även i de fall en tidsfrist kan förlängas på grund av skolgång, krävs att sökanden (barnets föräldrar) är/har varit aktiv med att anskaffa resehandlingar för det fall sådana inte finns. För att förlängning ska komma ifråga krävs dessutom att föräldrarna/god man eller barnet gör gällande att barnet behöver gå klart i skolan.

text: 3.5 Övrigt

text: Frågan om tidsfristförlängning kan uppstå redan i samband med att Migrationsverket fattar beslut om avlägsnande. Detta gäller bland annat ensamkommande barn. När ett sådant beslut fattas är det viktigt att prövningen tar hänsyn till när barnet blir 18 år.

text: Om barnet vid tidpunkten för beslutet är 17 år och 10 månader, är det exempelvis inte rimligt att förlänga tidsfristen med fem månader från det att beslutet vinner laga kraft.

text: I samband med bedömning av om en tidsfrist ska förlängas, är det viktigt att ha andemeningen i återvändandedirektivet i åtanke. Syftet med direktivet är att få de personer som vistas olagligt på en medlemsstats territorium att återvända.

text: Tidsfristen kan förlängas även efter det att den ursprungliga tidsfristen har löpt ut. Det krävs dock fortfarande särskilda skäl för att en sådan förlängning ska kunna genomföras. Att verket exempelvis inte hinner boka en resa innan tidsfristen löpt ut är generellt sett inte ett särskilt skäl för förlängning av tidsfristen..

text: Beslut om förlängning av tidsfrist ska fattas efter föredragning för beslutsfattaren i ärendet.

text: Bilaga till RS/052/2021

text: Rättsliga förutsättningar

text: Lagrum

text: Av

text: 8 kap. 21 § utlänningslagen

text: framgår att:

text: ”Ett beslut om avvisning eller utvisning ska innehålla en tidsfrist inom vilken utlänningen frivilligt ska lämna landet (tidsfrist för frivillig avresa). Tidsfristen ska bestämmas till två veckor om utlänningen avvisas och till fyra veckor om utlänningen utvisas. Om det finns särskilda skäl får en längre tidsfrist bestämmas.”

text: En tidsfrist för frivillig avresa ska dock inte meddelas om 1. det finns risk för att utlänningen avviker, 2. utlänningen utgör en risk för allmän ordning och säkerhet, 3. utlänningen genom ett avvisningsbeslut nekas att resa in i landet, 4. utlänningen hejdas i samband med att han eller hon olagligen passerar en yttre gräns och då avvisas, eller 5. utlänningen avvisas av Migrationsverket med omedelbar verkställighet. För EES-medborgare och deras familjemedlemmar gäller i stället för första stycket 12 kap. 15 § tredje stycket.”

text: I 12 kap. 14 b§

text: utlänningslagen

text: framgår följande:

text: ”Om det av särskilda skäl finns behov av en längre tidsfrist för frivillig avresa får Migrationsverket eller Polismyndigheten förlänga tidsfristen eller bestämma en ny tidsfrist efter att tidsfristen löpt ut. ”

text: I

text: prop. 2011/12:60 s 33

text: framkommer följande:

text: En medlemsstat ska enligt artikel 7.2 återvändandedirektivet förlänga tidsfristen för frivillig avresa med en lämplig tid när så är nödvändigt. Vid bedömningen av frågan om förlängning ska omständigheterna i det enskilda fallet beaktas, t.ex. vistelsens längd, förekomsten av skolbarn eller av andra familjeband och sociala band. För att uppfylla direktivets krav bör en bestämmelse för förlängning av tidsfristen för frivillig avresa tas in i

text: utlänningslagen

text: Av ordalydelsen i artikel 7.2 framgår att fristen ska förlängas när det är nödvändigt med beaktande av särskilda omständigheter som vistelsens längd och förekomsten av skolbarn eller av andra familjeband och sociala band. Med hänsyn till att det även finns andra situationer när en förlängning av tidsfristen kan behövas, t.ex. om beslutet om avvisning eller utvisning inhiberas av något skäl anser regeringen att de omständigheter som kan föranleda förlängning inte bör preciseras i bestämmelsen.

text: Istället bör förlängning kunna ske om det av särskilda skäl finns behov av en längre tidsfrist.

text: Inom begreppet särskilda skäl ryms sådana omständigheter som särskilt anges i direktivet. Eftersom bestämmelsen med en sådan utformning får ett vidare tillämpningsområde än vad artikeln kräver anser regeringen att bestämmelsen inte bör vara tvingande.

text: I samma prop, s 96, framkommer följande:

text: Av paragrafen framgår att Migrationsverket och en polismyndighet får förlänga en tidsfrist för frivillig avresa om det av särskilda skäl finns behov av en längre tidsfrist. Så kan vara fallet om det föreligger sådana skäl som kan medföra att en längre tidsfrist än två respektive fyra veckor beviljas i ett avlägsnandebeslut enligt 8 kap 18 a §. Ett behov av en längre tidsfrist kan även uppkomma om det tar tid att få fram nödvändiga resedokument. För att en förlängning ska ske i en sådan situation bör utlänningen visa att han eller hon är aktiv för att få fram dokumentet. Ett behov av en förlängning av tidsriten kan också uppkomma om utlänningen efter att ett avlägsnandebeslut har vunnit laga kraft ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande eller ansöker om uppehållstillstånd för arbete enligt 5 kap. 15 a §. Detsamma gäller om utlänningen åberopar nya omständigheter enligt 12 kap. 19 § eller om ett beslut om avvisning eller utvisning har inhiberats. I fall som rör barn ska portalstadgandet om barnets bästa i 1 kap 10 § beaktas vid bedömningen av om det finns ett behov av en längre tidsfrist. Ett avslag på en ansökan om förlängning kan inte överklagas.

text: Migrationsöverdomstolen konstaterar inledningsvis att klaganden har försuttit sin frist för frivillig avresa och att utgångspunkten därmed är att återreseförbud ska meddelas om inte särskilda skäl talar mot att ett sådant förbud meddelas.

text: Särskilda skäl mot att meddela återreseförbud ska enligt förarbetena anses föreligga bl.a. om omständigheter utanför utlänningens kontroll gjort att denne inte kunnat lämna landet. Domstolen instämmer i Migrationsverkets uppfattning att det, med hänsyn bl.a. till att undantagsbestämmelser ska tolkas restriktivt, bör ställas relativt stora krav på framställd bevisning i detta avseende och att det i första hand bör finnas skriftlig bevisning till stöd för de omständigheter som åberopas. Domstolen instämmer vidare i verkets uppfattning att uppgifter som den enskilde har lämnat i ett ärende om utvisning bör kunna beaktas också i ett ärende om återreseförbud.

text: Då det i målet är fråga om återreseförbud avseende ett barn erinrar domstolen om att bestämmelsen om barnets bästa i

text: 1 kap. 10 § utlänningslagen

text: måste beaktas samt att Migrationsverket har ett särskilt ansvar när det gäller ensamkommande barn vilket utvecklats i RCI 10/2013. I detta ansvar ingår bl.a. att Migrationsverket så snart som möjligt ska försöka hitta familjemedlemmar till barn under 18 år som vid ankomsten är skilda från sina föräldrar. Ett beslut om avvisning eller utvisning av ensamkommande barn får således inte verkställas om inte den verkställande myndigheten har försäkrat sig om att mottagningsförhållandena är godtagbara. Enligt domstolen bör det kunna krävas att ett barn deltar i arbetet med att utreda möjligheterna till återvändande till hemlandet i den utsträckning som dess ålder och mognad tillåter samt beroende på hur situationen i landet ser ut. Klaganden, som är 15 år, måste således enligt domstolen anses ha ett relativt stort ansvar att efter förmåga medverka i detta arbete. Samtidigt måste dock beaktas att hon kommer från Somalia som är ett konfliktdrabbat land med bristfällig samhällsstruktur och där Sverige saknar ambassad eller annan representation. Hon har medverkat i Migrationsverkets återvändandesamtal och får därför, med hänsyn till dessa omständigheter, anses ha medverkat i utredningen av möjligheterna för henne att återvända till norra Somalia i den utsträckning som det kan krävas av henne. Mot denna bakgrund och då inte heller Migrationsverket har lyckats hitta några anhöriga klaganden i hennes hemland eller på annat sätt utrett möjligheterna för ett mottagande av henne där, bedömer Migrationsöverdomstolen att det måste anses föreligga sådana omständigheter utanför klagandens kontroll som gjort att hon inte kunnat lämna Sverige frivilligt. Det finns därmed särskilda skäl mot att meddela ett återreseförbud enligt

text: 12 kap. 15 a § utlänningslagen

text: Migrationsverket beslutade att avslå sökandens asylansökan och utvisa henne från Sverige. Migrationsverket beslutade också om en tidsfrist på fyra veckor för sökanden att lämna landet med stöd av 8 kap. 18 a §, numera

text: 8 kap. 21 §

text: UtlL.

text: Utvisningsbeslutet vann laga kraft den 13 augusti 2014. Den sökande ansökte den 2 september 2014 om uppehållstillstånd på anknytning till sin sambo.

text: Migrationsverket beslutade den 20 oktober 2014 att inte bevilja henne uppehållstillstånd med stöd av

text: 12 kap. 18 §

text: UtlL.

text: Migrationsverket beslutade den 15 september 2014 om återreseförbud eftersom sökanden inte styrkt att hon lämnat landet inom tidsfristen.

text: Migrationsöverdomstolen konstaterar att ett återreseförbud enligt

text: 12 kap. 15 a § andra stycket

text: UtlL inte får meddelas om ett beslut om avvisning eller utvisning inte får verkställas på grund av ett beslut om inhibition, en ansökan om uppehållstillstånd eller en ansökan om ny prövning. Ett återreseförbud får inte heller meddelas om särskilda skäl talar mot det.

text: Frågan i målet är, när en ansökan om uppehållstillstånd kan utgöra hinder för verkställighet och därmed skäl att inte meddela återreseförbud.

text: De situationer då ett beslut inte får verkställas på grund av en ansökan om uppehållstillstånd respektive en ny prövning regleras i 12 kap. 8 a och 19 §§

text: I detta fall har sökande efter att beslutet om utvisning vunnit laga kraft ansökt om uppehållstillstånd på grund av anknytning till en viss person. En sådan ansökan medför inte att beslutet om utvisning inte får verkställas. Beslutet om utvisning var alltså verkställbart. Eftersom sökanden inte lämnat landet inom tidsfristen och det inte framkommit några särskilda skäl som talar mot ett återreseförbud var det rätt av Migrationsverket att besluta om återreseförbud.

text: Ö vrigt

text: I EU:s återvändandehandbok, kap 6.1, framkommer följande:

text: Medlemsstaterna ska, när så är nödvändigt, förlänga fristen för frivillig avresa med en lämplig tid, med beaktande av de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet, t.ex. vistelsens längd, förekomsten av skolbarn eller av andra familjeband och sociala band.

text: Närmare klargörande:

text:  Det finns ingen i förväg fastställd högsta gräns för förlängningen av tidsfristen för frivillig avresa, och varje enskilt fall ska behandlas efter sina egna förutsättningar i enlighet med nationell genomförandelagstiftning och administrativ praxis. Med tanke på hänvisningen i texten till skolbarn (logiskt kopplat till tanken att barn ska få avsluta skolåret) täcks förlängningar med på till ett år utan tvekan av direktivet.

text:  En förlängning av tidsfristen utöver 30 dagar kan beviljas redan från början (när beslutet om återvändande utfärdas). Det är inte nödvändigt att första fastställa en förlängning på 30 dagar och sedan förlänga den.

text:  Lydelsen "när så är nödvändigt" avser omständigheter som rör både den återvändande och den stat som ansvarar för återvändandet. Medlemsstaterna har handlingsutrymme för sin nationella tillämpningslagstiftning både när det gäller innehåll och hur tillsynen regleras.

text:  De tre exempel som nämns i artikel 7.2 (vistelsens längd, förekomsten av skolbarn samt familjeband) bör uttryckligen respekteras i nationell genomförandelagstiftning och administrativ praxis. Medlemsstaternas administrativa regler kan vara mer detaljerade och även ange andra skäl till förlängning men bör inte vara mindre exakta. I annat fall undergrävs harmoniseringen.