text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Denna rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-15 2.0 Friskrivningsklausul RA/085/2026

text: -03 -07 24 20 4 rD ty S

nyckelord:
Praxis
Barn
Kvinnor
Barnets bästa
Flyktingstatus
Samhällsgrupper
Skyddsgrundsdirektivet
EU-domstolen

title: EU-domstolens avgörande i mål C-646/21

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Syfte och bakgrund

text: 1.1 Syfte

text: Syftet med denna kommentar är att förtydliga hur rättsavdelningen anser att EU-domstolens avgörande i

text: mål C-646/21

text: bör tolkas och ge stöd i handläggningen av ärenden som rör frågor som relaterar till bedömningen av tillhörighet till särskild samhällsgrupp och prövning av barnets bästa. Domstolen slår fast att kvinnor, inklusive minderåriga flickor, kan utgöra en särskild samhällsgrupp när de, under sin vistelse i en medlemsstat, genuint har kommit att identifiera sig med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män. Förföljelse som riktas mot dem på grund av denna identitet kan därmed utgöra en skyddsgrund och leda till erkännande av flyktingstatus. Prövningen ska alltid vara individuell, och barnets bästa ska konkret fastställas i varje enskilt fall.

text: I de följande avsnitten redovisas domstolens svar på de olika tolkningsfrågorna och hur dessa kan tolkas. Därefter följer ett avsnitt om vad domen innebär för Migrationsverkets prövning av ärenden rörande frågor som relaterar till bedömningen av tillhörighet till särskild samhällsgrupp och prövning av barnets bästa.

text: 1.2 EU-domstolens avgörande i

text: mål C-646/21

text: Målet rör en begäran om förhandsavgörande från en domstol i Nederländerna. EU-domstolen (stora avdelningen) prövar om kvinnor, inklusive minderåriga flickor som är tredjelandsmedborgare, kan ses som en särskild samhällsgrupp när de, under vistelsen i en medlemsstat, genuint har kommit att identifiera sig med värdet av jämställdhet mellan kvinnor och män. Om förföljelse riktas mot dem på den grunden kan det utgöra skäl för flyktingstatus.

text: Omständigheterna i det aktuella målet är följande. Klagandena, K och L, är två systrar som är medborgare i Irak. De är födda år 2003 respektive år 2005. De anlände till Nederländerna år 2015 tillsammans med sina föräldrar och sin faster. De har sedan dess vistats i Nederländerna utan avbrott. År 2015 lämnade deras föräldrar in asylansökningar för egen räkning samt för K:s och L:s räkning. Dessa ansökningar avslogs år 2017 och vann laga kraft under år 2018.

text: År 2019 lämnade K och L in efterföljande ansökningar. K och L har i sina ansökningar gjort gällande att de på grund av sin långvariga vistelse i Nederländerna anammat de normer och värderingar samt det uppträdande som är typiskt för ungdomar i deras ålder. De anser att de, som unga kvinnor, har rätt att själva göra val som rör deras liv och framtid. De menar att de fått en annan identitet i Nederländerna då deras normer, värderingar och uppträdena ändrats i förhållande till hur det var i deras ursprungsland. De tillhör därför en särskild samhällsgrupp och riskerar förföljelse om de återvänder.

text: K och L har även gjort gällande att de, till följd av sin långvariga vistelse i Nederländerna, numera är rotade där och det skulle skada deras utveckling om de tvingades lämna landet. Utöver denna skada, har de även skadats av det faktum att det under lång tid rått osäkerhet om huruvida de kan få uppehållstillstånd i Nederländerna.

text: Den nederländska domstolen vill dels få klarhet i hur begreppet ”tillhörighet till en viss samhällsgrupp” ska tolkas, dels hur barnets bästa, som garanteras i

text: artikel 24.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna

text: (stadgan), ska beaktas inom ramen för förfarandet för prövning av ansökningar om internationellt skydd.

text: 2. Frågeställningar i målet

text: Domstolens första och andra tolkningsfråga rör huruvida artikel 10.1 d och 10.2 i Skyddsgrundsdirektivet kan tolkas så, att – beroende på de förhållanden som råder i ursprungslandet – kvinnor som är medborgare i det landet, inbegripet underåriga flickor, kan anses tillhöra en ”särskild samhällsgrupp”, vilket såsom ”skäl till förföljelse” kan leda till erkännande av flyktingstatus, då dessa kvinnor som gemensam väsentlig egenskap delar en faktisk identifikation med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män och som utvecklats under deras vistelse i en medlemsstat?

text: Den tredje och fjärde tolkningsfrågan rör ifall

text: artikel 24.2 i stadgan

text: utgör hinder för att den behöriga nationella myndigheten prövar en ansökan om internationellt skydd som lämnats in av en underårig person utan att, efter en individuell bedömning, konkret ha fastställt vad som är barnets bästa? På vilket sätt ska den skada som den underårige drabbas av till följd av den långa vistelsen i en medlemsstat, och av den osäkerhet som rått beträffande dennes skyldighet att återvända, tas i beaktande?

text: 2.1 Den första och andra tolkningsfrågan rörande särskild samhällsgrupp

text: Domstolen inleder med att konstatera att bestämmelserna i Skyddsgrundsdirektivet inte enbart ska tolkas mot bakgrund av dess systematik och ändamål, utan även med beaktande av Genèvekonventionen och de andra tillämpliga fördrag som avses i

text: artikel 78.1 Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

text: . Bland dessa fördrag återfinns bland annat Istanbulkonventionen och kvinnokonventionen. Domstolen poängterar bl.a. i punkt 55 att parterna enligt artikel 60.2 i Istanbulkonventionen ska säkerställa att varje förföljelsegrund i Genèvekonventionen, inbegripet förföljelsegrunden ”tillhörighet till en viss samhällsgrupp” tolkas utifrån ett genusperspektiv.

text: Enligt artikel 10.1 d första stycket i Skyddsgrundsdirektivet ska en grupp anses utgöra en ”särskild samhällsgrupp” när båda villkoren nedan är uppfyllda.

text: 1) För det första ska de personer som potentiellt kan tillhöra gruppen dela åtminstone en av tre utmärkande faktorer, vilka är en ”gemensam väsentlig egenskap”, en ”gemensam bakgrund som inte kan ändras” eller ”en gemensam egenskap eller övertygelse som är så grundläggande för identiteten eller samvetet att de inte får tvingas avsvära sig den”. 2) För det andra ska gruppen ha en ”särskild identitet” i det berörda landet ”eftersom den uppfattas som annorlunda av omgivningen”.

text: Beträffande det första villkoret har domstolen redan slagit fast att den omständigheten att en person är en kvinna utgör en väsentlig egenskap och att denna omständighet är tillräcklig för att detta villkor ska anses vara uppfyllt (se Dokument - Lifos extern, dom av den 16 januari 2024,

text: , EU:C:2024:47, punkt 49).

text: Att en kvinna faktiskt identifierar sig med värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män, och vill dra nytta av denna jämställdhet i vardagslivet, innebär att fritt kunna göra sina egna livsval, bland annat avseende utbildning och yrkeskarriär. Dessa val är grundläggande för att bestämma kvinnans identitet. Under dessa omständigheter kan en kvinnlig tredjelandsmedborgares identifikation med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män anses utgöra en ”egenskap eller övertygelse som är så grundläggande för identiteten eller samvetet att en person inte får tvingas avsvära sig den” (se generaladvokatens förslag till avgörande, punkt 34). Domstolen menar att under sådana omständigheter har dessa kvinnor kommit att utveckla en faktisk identifikation med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män som innebär ”en gemensam bakgrund som inte kan ändras” i den mening som avses i artikel 10.1 d första stycket första strecksatsen i Skyddsgrundsdirektivet. Domstolen konstaterar följaktligen att sådana kvinnor och underåriga flickor uppfyller det första villkoret för identifikation med en ”särskild samhällsgrupp”.

text: Beträffande det andra villkoret för identifikation med en ”särskild samhällsgrupp” konstaterar domstolen bland annat att kvinnor som delar en ytterligare gemensam egenskap, såsom en faktisk identifikation med värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män, uppfyller detta villkor när de sociala, moraliska eller juridiska normer som råder i deras ursprungsland får till följd att dessa kvinnor, på grund av denna gemensamma egenskap, även uppfattas som annorlunda av omgivningen.

text: I detta sammanhang ska det preciseras att det ankommer på den berörda medlemsstaten att, i prövningen av det enskilda ärendet, avgöra vilken omgivning som är relevant för bedömningen av huruvida denna samhällsgrupp existerar. Omgivningen kan utgöras av hela det tredjeland som är ursprungslandet för sökanden av internationellt skydd, eller vara mer avgränsat, till exempel till en del av territoriet eller en del av befolkningen i detta tredjeland.

text: 2.2 Den tredje och fjärde tolkningsfrågan rörande barnets bästa

text: Domstolen konstaterar att när en sökande av internationellt skydd är underårig måste den behöriga nationella myndigheten, efter en individuell bedömning, beakta den underåriges bästa när myndigheten gör en materiell prövning av dennes ansökan om internationellt skydd.

text: I avsaknad av mer utförliga bestämmelser i Skyddsgrundsdirektivet och i Asylprocedursdirektivet ankommer det på medlemsstaten att fastställa de närmare föreskrifterna för hur barnets bästa ska bedömas under handläggningen av en ansökan om internationellt skydd, bland annat vid vilken eller vilka tidpunkter som denna bedömning ska göras och vilken form den ska ta, med förbehåll för att bland annat

text: artikel 24 i stadgan

text: iakttas.

text: Domstolen konstaterar vidare att det inte ankommer på behörig nationell myndighet att inom ramen för skyddsbehovsbedömningen avgöra om och, i förekommande fall, på vilket sätt det föreligger en skada som den underårige drabbats av till följd av den långa vistelsen i en medlemsstat och osäkerheten angående dennes skyldighet att återvända.

text: En vistelse under en lång tid i en medlemsstat, i synnerhet när denna vistelse sammanfaller med den period under vilken en underårig sökande formar sin identitet, får emellertid beaktas vid prövningen av en ansökan om internationellt skydd som grundar sig på ett skäl till förföljelse såsom ”tillhörighet till en särskild samhällsgrupp”, i den mening som avses i artikel 10.1 d i Skyddsgrundsdirektivet.

text: När det gäller prövningen av underåriga ska

text: artikel 24.2 i stadgan

text: , mot bakgrund av detta, tolkas så att den utgör hinder för att en behörig nationell myndighet avgör en ansökan om internationellt skydd som lämnats in av en underårig, utan att, efter en individuell bedömning, konkret ha fastställt den underåriges bästa. (Se nedan under avsnitt 3.2 för information om vad detta uttalande innebär för Migrationsverkets prövning.)

text: 3. Vad innebär domen för Migrationsverkets prövning?

text: 3.1 Prövning av ärenden rörande frågan om särskild samhällsgrupp

text: Inledningsvis konstateras att domen vad gäller frågan om särskild samhällsgrupp tar sikte på kvinnor och underåriga flickor, som är tredjelandsmedborgare och som under sin vistelse i en mottagande medlemsstat kommit att utveckla en faktisk identifikation med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män. Dessa kvinnor och flickor kan anses tillhöra en ”särskild samhällsgrupp”, i den mening som avses i artikel 10.1 d i Skyddsgrundsdirektivet, beroende på de förhållanden som råder i ursprungslandet. Vad detta avgörande aktualiserar är ett delvis nytt sätt att avgöra/se på vistelsetid som kan ha inneburit mer djupgående förändringar i individers utvecklande av värderingar.

text: Avgörandet innebär att myndigheten i samband med bedömningen av tillhörighet till särskild samhällsgrupp särskilt ska utreda och bedöma;

text: • om sökanden anses uppfylla första villkoret för identifikation med en ”särskild samhällsgrupp”, d.v.s. om sökanden faktiskt identifierar sig med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män, såsom beskrivs i punkterna 37 och 44 i domen, och söker dra nytta av detta värde i vardagslivet. • om de sociala, moraliska eller juridiska normer som råder i deras ursprungsland får till följd att dessa kvinnor, på grund av denna gemensamma egenskap, även uppfattas som annorlunda av omgivningen. Det är relevant för bedömningen om de åberopade normer, värderingar och uppträdanden finns i sökandens ursprungsland vilket behöver stödjas av aktuell och relevant landinformation.

text: Medarbetare som utreder och prövar dessa ärenden bör därmed ha relevant kunskap om metod och rättslig bedömning för denna kategori av ärenden. I det rättsliga ställningstagandet om utredning och bedömning av förföljelse på grund av kön avseende kvinnor (RS 069/2021) finns ett avsnitt som handlar om kön och tillhörighet till viss samhällsgrupp.

text: Den nationella myndigheten ska bedöma huruvida den person som åberopar detta skäl till förföljelse har en ”välgrundad fruktan” för förföljelse, i den mening som avses i artikel 9.1 och 9.2 i Skyddsgrundsdirektivet, i sitt ursprungsland på grund av tillhörigheten till denna samhällsgrupp.

text: I enlighet med punkt 63 i domen ska Migrationsverket därmed i synnerhet pröva huruvida sökanden faktiskt identifierar sig med det grundläggande värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män, och söker dra nytta av detta värde i sitt vardagsliv så att det utgör en integrerad del av identiteten och huruvida den sökande som en följd av detta, skulle uppfattas som annorlunda av omgivningen i ursprungslandet. Domstolen redogör i detta sammanhang i punkterna 37 och 44 för vad jämställdhet mellan män och kvinnor innebär enligt Istanbulkonventionen samt hänvisar till generaladvokatens uttalande om de val som är grundläggande för att bestämma kvinnans identitet.

text: Det bör noteras att domen omfattar kvinnor och underåriga flickor som faktiskt identifierar sig med det grundläggandet värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män och huruvida de kan anses utgöra en särskild samhällsgrupp. Huruvida domstolens resonemang kan få betydelse i andra jämförbara fall får bedömas med stor försiktighet utifrån omständigheterna i det enskilda ärendet.

text: Den omständigheten att sökanden skulle kunna undgå verklig risk för förföljelse i ursprungslandet på grund av identifikation med detta grundläggande värde genom att visa återhållsamhet med att ge uttryck för denna identifikation får inte beaktas i detta sammanhang. Det vill säga att en person inte kan förväntas dölja sin identifikation. Bedömningen består i att avgöra om de fakta och omständigheter som föreligger i ärendet utgör ett sådant hot att den berörda personen, med hänsyn till dennes personliga omständigheter, kan hysa välgrundad fruktan för att faktiskt utsättas för förföljelse om vederbörande skulle återvända till sitt ursprungsland.

text: I punkt 59 i avgörandet konstaterar domstolen att de behöriga nationella myndigheternas bedömning av huruvida sökandens fruktan för förföljelse är välgrundad bland annat ska vara individuell och genomföras från fall till fall med omsorg och försiktighet enligt artikel 4.3 i Skyddsgrundsdirektivet. Förföljelse kan bland annat ta sig till uttryck i form av könsspecifika handlingar såsom anges i artikel 9.2 f i Skyddsgrundsdirektivet.

text: EU-domstolen preciserar (se punkt 52) att det inte krävs att dessa kvinnors faktiska identifikation med värdet om jämställdhet mellan kvinnor och män är av politisk eller religiös natur för att det ska föreligga skäl till förföljelse gentemot dem. Detta hindrar inte att en sådan identifikation i förekommande fall även kan anses utgöra ett skäl till förföljelse grundat på religion eller politisk åskådning.

text: Domen innehåller uttalanden som lyfter fram bevis- och utredningsbördan mellan den sökande och myndigheten. Det är i sig inget nytt i domstolens bedömning i dessa delar utan bedömningen utgår från kända asylrättsliga principer. Det är således den sökande som har bevisbördan men enligt artikel 4.1 i Skyddsgrundsdirektivet krävs också att medlemsstaterna i samarbete med sökanden bedömer de relevanta faktorerna i ansökan.

text: Avgörandet tydliggör betydelsen av att myndigheten har en förmåga att utreda de skäl som går att hänföra till tillhörighet till särskild samhällsgrupp i dessa ärenden. Även om det är den sökandes skyldighet att så snart som möjligt lägga fram alla faktorer som behövs för att styrka ansökan om internationellt skydd, ska medlemsstaternas myndigheter i förekommande fall aktivt samarbeta med sökanden för att fastställa och komplettera ansökan. Det gäller bland annat att utreda att de åberopade normer, värderingar och uppträdanden finns i sökandens ursprungsland och underbygga detta med aktuell och relevant landinformation.

text: 3.2 Prövning av ärenden rörande frågan om barnets bästa

text: Avgörandet visar på vikten av att den underåriges bästa beaktas när myndigheten gör en materiell prövning av dennes ansökan om internationellt skydd. Domstolen framhåller att nationella myndigheter ska beakta att barn fritt ska kunna uttrycka sig i förhållande till ålder och mognad, att myndigheten under handläggningen av internationellt skydd ska beakta principen om familjesammanhållning, barns välfärd, social utveckling, trygghet och säkerhet. Domstolen anför även att bedömningen av ansökan om internationellt skydd ska göras med beaktande av sökandes ålder så att det kan bedömas huruvida de handlingar denne har blivit eller skulle kunna bli utsatt för, på grundval av sökandens personliga omständigheter, skulle innebära förföljelse eller allvarlig skada. I detta sammanhang preciseras det i artikel 9.2 f i Skyddsgrundsdirektivet att sådan förföljelse bland annat kan ta sig uttryck i ”barnspecifika” handlingar. Domstolen framhåller även att bedömningen av vilka följder sökandes ålder ska få åvilar enbart den nationella myndigheten.

text: Enligt Migrationsverket finns det inte utrymme att göra en sedvanlig prövning av barnets bästa inom ramen för en skyddsbehovsbedömning. Det kan exempelvis aldrig bli aktuellt att väga barnets bästa mot andra motstående intressen (proportionalitetsbedömning). Identifieringen av barnets bästa på sedvanligt sätt faller också utanför vad som kan göras inom ramen för en skyddsbehovsbedömning – detta eftersom det alltid måste anses vara för barnets bästa att ett barn som uppfyller de materiella kraven för att beviljas asyl också beviljas internationellt skydd.

text: Avgörandet innebär att myndigheten i samband med bedömningen av barnets bästa under handläggningen av en ansökan om internationellt skydd särskilt bör beakta;

text: • principen om familjesammanhållning, barnets välfärd och sociala utveckling – vilket innefattar hälsa, familjesituation och utbildning – samt överväganden om barnets trygghet och säkerhet.

text: • sökandes ålder så att det kan bedömas huruvida de handlingar denne har blivit eller skulle kunna bli utsatt för, på grundval av sökandens personliga omständigheter, skulle innebära förföljelse eller allvarlig skada. I detta sammanhang preciseras det i artikel 9.2 f i Skyddsgrundsdirektivet att sådan förföljelse bland annat kan ta sig uttryck i ”barnspecifika” handlingar. • vistelse under en lång tid i en medlemsstat, i synnerhet när denna vistelse sammanfaller med den period under vilken en underårig sökande formar sin identitet. Vistelsetidens längd är dock inte avgörande.

text: Medarbetare som utreder och prövar ärenden om internationellt skydd för underåriga bör därmed ha relevant kunskap om metod och rättslig bedömning för denna kategori av ärenden. I det rättsliga ställningstagandet angående prövning av barnets bästa finns ett avsnitt rörande när en prövning av barnets bästa ska ske.


doctype: kommentar

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: Medlemsstaterna ska via en nationell kontaktpunkt i respektive stat underrätta varandra om vissa av de åtgärder som vidtas i enlighet med direktivet (7 kap. 19 § UtlF). Migrationsverket har utsetts till nationell kontaktpunkt och inom verket är det tillståndsenheterna i Växjö som har uppdraget.

nyckelord:
Praxis
Tredjelandsmedborgare
Varaktigt bosatta
EU-domstolen

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: EU-domstolens avgörande i de förenade målen C-829/21 och C-129/22

org: migr

text: Fakta om rättsliga kommentarer

type: rubrik

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Innehållsförteckning

text: 1 Syfte

text: Denna rättsliga kommentar förklarar hur EU-domstolens avgörande i de förenade målen

text: och

text: bör tolkas och vilka konsekvenser avgörandet får för handläggningen av ärenden om uppehållstillstånd för personer med ställning som varaktigt bosatt i annan EU-stat.

text: 2 EU-domstolens avgörande i de förenade målen

text: och

text: Den 29 juni 2023 meddelade EU-domstolen dom i de förenade målen

text: och

text: . Följande är den del av avgörandets sammanfattning som är relevant för denna rättsliga kommentar.

text: Rådets direktiv

text: av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning, i dess lydelse enligt

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/51/EU av den 11 maj 2011

text: och mer specifikt dess

text: artikel 22.1 b

text: ska tolkas på följande sätt:

text: En medlemsstat får neka att förnya ett uppehållstillstånd som den har beviljat en tredjelandsmedborgare med stöd av bestämmelserna i kapitel III i detta direktiv, i dess ändrade lydelse, om tredjelandsmedborgaren, i enlighet med det skäl som anges i

text: artikel 9.4 andra stycket i direktivet

text: , i dess ändrade lydelse, har varit borta i mer än sex år från den medlemsstat som beviljade honom eller henne ställning som varaktigt bosatt och om sistnämnda medlemsstat har valt att inte utnyttja den möjlighet som föreskrivs i artikel 9.4 tredje stycket i samma direktiv, i dess ändrade lydelse, eftersom tredjelandsmedborgaren då har förlorat sin rätt till ställning som varaktigt bosatt i samma medlemsstat, under förutsättning att sexårsfristen har löpt ut senast den dag då ansökan om förnyelse av nämnda tillstånd lämnades in och att tredjelandsmedborgaren dessförinnan har fått möjlighet att lägga fram bevis för eventuella vistelser i medlemsstaten under denna period.

text: Av EU-domstolens avgörande kan bland annat följande utläsas.

text: EU-domstolen konstaterar att det för det första följer av art. 14.1 i direktiv om varaktigt bosatta att rätten till ställning som varaktigt bosatt i den ”första medlemsstaten”, i den mening som avses i art. 2 c i direktivet, är ett villkor som måste vara uppfyllt av en tredjelandsmedborgare som, med stöd av ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med bestämmelserna i kapitel III i direktivet, önskar bosätta sig i den ”andra medlemsstaten”, i den mening som avses i

text: artikel 2 d i direktivet

text: . Art. 19.2 i samma direktiv bekräftar förekomsten av ett sådant villkor. I art. 22 i direktiv om varaktigt bosatta bekräftas att detta villkor även måste vara uppfyllt för att den berörda personen ska kunna få ett sådant uppehållstillstånd förnyat i den andra medlemsstaten, eftersom denna medlemsstat, i enlighet med art. 22.1 b, får besluta att inte förnya nämnda tillstånd när villkoren i art. 14–16 i direktivet inte längre är uppfyllda. Att detta villkor är tvingande följer av att uppehållsrätten i den andra medlemsstaten är en rättighet som härrör från rätten till ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten. Om den andra medlemsstaten, i samband med handläggningen av en ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd, konstaterar att vederbörande har förlorat sin rätt till ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten på grund av att han eller hon har varit borta därifrån i mer än sex år, så utgör detta ett hinder för en förnyelse.

text: Det ankommer på den andra medlemsstaten, i vilken tredjelandsmedborgaren önskar bosätta sig med stöd av sin rätt till ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten, att kontrollera om tredjelandsmedborgaren uppfyller villkoren för beviljande eller förnyelse av uppehållstillstånd, däribland villkoret i art. 14.1 i direktivet att han eller hon faktiskt har denna rätt i den första medlemsstaten. En sådan prövning kan, i förekommande fall, leda till att den andra medlemsstaten konstaterar att den berörda tredjelandsmedborgaren har förlorat sin rätt till ställning som varaktigt bosatt och till att den följaktligen beslutar, i enlighet med art. 22.1 b i direktiv om varaktigt bosatta, att inte förnya hans eller hennes uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i kapitel III i direktivet.

text: Bevisbördan för att villkoret är uppfyllt ankommer, som princip, på den berörda tredjelandsmedborgaren som har ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten. För att fastställa att villkoret är uppfyllt räcker det i princip att tredjelandsmedborgaren, för den andra medlemsstaten, företer det EUuppehållstillstånd för varaktigt bosatta som han eller hon innehar och som utfärdats av den första medlemsstaten i enlighet med art. 8.2 i direktiv om varaktigt bosatta. Ett sådant tillstånd, om det är giltigt, gör det nämligen möjligt för denne medborgare att snabbt och lätt styrka sin rätt till ställning som varaktigt bosatt och den stadigvarande karaktären av denna rättighet.

text: Innehavet av ett sådant giltigt tillstånd innebär således att det kan presumeras att tredjelandsmedborgaren fortfarande har rätt till nämnda ställning.

text: Enligt art. 9.6 i direktiv om varaktigt bosatta gäller att återkallande eller förlust av ställning som varaktigt bosatt aldrig får grunda sig på att ett EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta har löpt ut, vilket åskådliggör den deklaratoriska karaktären av ett sådant uppehållstillstånd. I förevarande fall är det utrett att både TE och EF, i den första medlemsstaten, det vill säga Italien, innehar EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta med giltighet tills vidare, vilket innebär att de alltjämt gäller. Det måste därför presumeras, till deras fördel, att de fortfarande har rätt till ställning som varaktigt bosatta i denna medlemsstat. Denna presumtion går dock att motbevisa.

text: Ett EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta har en deklaratorisk karaktär, Även om den berörda tredjelandsmedborgaren kan visa upp ett giltigt tillstånd kan den andra EU-staten vid handläggningen av en ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd finna anledning att sätta i fråga om den berörda medborgaren fortfarande har rätt till ställning som varaktigt bosatt i den första EU-staten. Detta förutsätter emellertid att den andra medlemsstaten kan konstatera att det finns tillräckligt konkreta och samstämmiga indicier på att något av de i art. 9 i direktivet angivna skälen för förlust av denna ställning eventuellt föreligger i det fall som den har att pröva. En indikation på att det skett en sådan förlust som berättigar den andra medlemsstaten att kontrollera om rätten till denna ställning består kan vara att det vid tidpunkten för den berörda personens ansökan har förflutit mer än sex år sedan han eller hon reste in i den andra medlemsstaten eller erhöll sitt första uppehållstillstånd i den medlemsstaten. När det föreligger sådana indikationer, är den andra medlemsstaten skyldig att utföra ytterligare två typer av kontroller när det specifikt gäller det skäl för förlust av ställning som varaktigt bosatt som föreskrivs i art. 9.4 andra stycket.

text: I ett första skede måste den andra medlemsstaten, för att avgöra om ovannämnda bestämmelse är tillämplig, beakta den omständigheten att varje tillfälle då vederbörande vistats fysiskt inom den första medlemsstaten under sexårsperioden räknas. Även om den sammanlagda vistelsen under denna period endast uppgår till några dagar räcker detta för att förhindra att vederbörande förlorar sin ställning som varaktigt bosatt (se analogt, dom av den 20 januari 2022, Landeshauptmann von Wien (Förlust av ställning som varaktigt bosatt),

text: , EU:C:2022:39, punk 47).

text: Om tredjelandsmedborgaren vistas i den första medlemsstaten under den sexårsperiod som avses i denna bestämmelse, även under mycket korta perioder, får detta således till följd att den frist som fastställs i denna bestämmelse avbryts och att en ny sexårig frist börjar löpa varje gång vederbörande lämnar den första medlemsstaten.

text: Det ankommer således på den andra medlemsstaten att, i samband med prövningen av en ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i kapitel III i direktiv om varaktigt bosatta, själv pröva huruvida det föreligger omständigheter som gör att den kan sluta sig till att den sexårsperiod som avses i art. 9.4 andra stycket i direktivet hade löpt ut vid den tidpunkt då den berörda personen lämnade in sin ansökan. Om så är fallet ska den medlemsstaten underrätta honom eller henne om detta och samtidigt upplysa vederbörande om det förhållandet att fristen kan ha avbrutits och att en ny sexårsfrist kan ha börjat löpa, för det fall vederbörande under denna tid återigen har vistats i den första medlemsstaten. Om den berörda tredjelandsmedborgaren gör gällande ett sådant avbrott, ska den andra medlemsstaten anmoda vederbörande att lägga fram bevisning till styrkande av sin vistelse i den första medlemsstaten under nämnda sexårsperiod, även om denna vistelse endast varade några dagar.

text: Om det framgår av den andra medlemsstatens kontroller att den berörda tredjelandsmedborgaren har varit borta från den första medlemsstaten under en period på mer än sex år, ska den andra medlemsstaten kontrollera om den första medlemsstaten i sin lagstiftning har utnyttjat möjligheten att, med avvikelse från art. 9.4 andra stycket i direktivet, föreskriva att den varaktigt bosatta personen ”av särskilda skäl” behåller sin ställning i denna medlemsstat ”vid bortovaro under en period som överstiger sex år” och, om så är fallet, kontrollera om det föreligger ett sådant särskilt skäl i det fall den har att pröva. När det gäller dessa två typer av kontroller ska den andra medlemsstaten kontakta den första medlemsstaten för att begära bistånd, om dessa kontroller kräver tillgång till upplysningar som endast den sistnämnda medlemsstaten kan ha tillgång till.

text: Det är först efter dessa kontroller och mot bakgrund av en bedömning av samtliga relevanta omständigheter som den andra medlemsstaten, i förekommande fall, och endast med avseende på förfarandet för prövning av ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd, kan dra slutsatsen att den berörda tredjelandsmedborgaren, vid tidpunkten för inlämnandet av ansökan, i enlighet med art. 9.4 andra stycket i direktivet om varaktigt bosatta, inte längre hade rätt till ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten och av detta skäl kan neka att förnya uppehållstillståndet med stöd av art. 22.1 b i samma direktiv.

text: 3 Migrationsverkets tolkning

text: Ansökan om förnyelse av uppehållstillstånd för person med ställning som varaktigt bosatt i annan EU-stat ska avslås om ställningen i den andra EU-staten inte längre består. Eftersom ett EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta är, som framgår av EU-domstolens dom, av en deklaratorisk karaktär kan det faktum att dess giltighetstid löpt ut inte ensamt tas till intäkt för att personen inte har kvar sin ställning i den första EU-staten. Ett avslag på ansökan om förnyelse kan alltså inte baseras enbart på den omständigheten att giltighetstiden för det EU-uppehållstillstånd som utfärdats av den första EU-staten har löpt ut. Det går heller inte att dra slutsatsen att den berörde arbetar illegalt i Sverige trots att han/hon saknar arbetstillstånd. Så länge ställningen finns i den första EU-staten är personen undantagen kravet på arbetstillstånd.

text: Om det vid en ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd finns indikationer, exempelvis att personen har varit borta från den första medlemsstaten i mer än sex år, för att sätta i fråga om den berörda personen fortfarande har ställning som varaktigt bosatt i den första EU-staten behöver flera utredningsåtgärder genomföras. Att begära att personen visar upp ett EU-uppehållstillstånd räcker inte.

text: Om sex år har förflutit sedan den berörde personen reste in i den andra EU-staten (Sverige i det här fallet) eller erhöll sitt första uppehållstillstånd i den medlemsstaten behöver utredningsåtgärder i enlighet med som framgår av EU-domstolens avgörande vidtas. Den berörde personen bör underrättas om att sexårsfristen har förflutit. Vidare bör personen upplysas om det förhållandet att fristen kan ha avbrutits och att en ny sexårsfrist kan ha börjat löpa om han eller hon under denna tid återigen har vistats i den första medlemsstaten. Om personen gör gällande ett sådant avbrott, ska han eller hon anmodas att lägga fram bevisning till styrkande av sin vistelse i den första EU-staten under nämnda sexårsperiod, även om denna vistelse endast varade några dagar.

text: För det fall den berörde personen har varit borta från den första EU-staten under en period på mer än sex år, bör det kontrolleras om den första EU-staten i sin lagstiftning har utnyttjat möjligheten att föreskriva att den varaktigt bosatta personen ”av särskilda skäl” behåller sin ställning i denna medlemsstat ”vid bortovaro under en period som överstiger sex år” och, om så är fallet, kontrollera om det föreligger ett sådant särskilt skäl i ärendet.

text: Bistånd för dessa kontroller kan begäras av den första EU-staten. Nationell kontaktpunkt kan också användas för att kontrollera ställningen. Om personen inte har varit utanför den första EU-staten i mer än sex år och det saknas andra indikationer på att han eller hon förlorat ställningen i den staten får det förutsättas att den är kvar. Detta gäller även om EU-uppehållstillståndets giltighetstid har löpt ut.

type: stallningstagande


text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -24 -04 20 20 4 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Migrationsöverdomstolens avgörande den 17 juni 2019 i

text: MIG 2019:10

text: (målnummer:

text: UM 14584-18

text: ) 2

text: Prop. 1998/99:70 s. 11

text: Prop. 1998/99:70 s. 11

text: Se vidare rättslig styrning angående förutsättningarna för att återkalla en skyddsstatusförklaring.

text: SOU 2002:98 s. 111

text: Regeringen förordnade enligt

text: 2 kap. 5 § brottsbalken

text: att åtal får väckas för våldtäkt mot barn i ett ärende där mannen under flykten till Sverige hade haft samlag med sin då 13-åriga hustru. Paret var syriska medborgare och lärde känna varandra i Turkiet där de träffats efter att ha flytt från kriget ( Kalmar tingsrätt den 26 oktober 2018, B 3401-16). Mannen dömdes för brottet. Domen vann laga kraft den 16 november 2018. Bedömningen var dock en annan i ett annat tidigare ärende (Beslut ÅM 2017/0699). I det fallet ansåg riksåklagaren att utfärdande av ett åtalsförordnande inte var aktuellt. Skälet för detta var att paret saknat anknytning till Sverige vid brottstillfället och att det inte funnits någon anledning för dem att anpassa sig efter svensk lag.

text: Prop. 2013/14:208

text: prop. 2017/18:177

text: och

text: prop. 2004:05

text: Se FN:s flyktingkommissaries handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning punkterna 147-163 och UNHCR:s riktlinjer om uteslutning från flyktingskap (Guidelines on International Protection: Application of the Exclusion Clauses: Article 1 F of the 1951 Convention relating to the Status of Refugees, HCR/GIP/03/05, 4 September 2003)

nyckelord: Praxis Lagstiftning Könsstympning Utlänningslag Uteslutandegrunder

title: Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2019:10

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2019:10

text: 1.1 Bakgrund

text: Frågan i målet var om en asylsökande förälder som, innan hon kom till Sverige, hade låtit sina döttrar könsstympas, skulle uteslutas från att vara flykting på grund av ett grovt icke-politiskt brott enligt

text: 4 kap. 2 b § första stycket 2 utlänningslagen (2005:716)

text: Könsstympning av kvinnor är straffbelagt enligt lag (

text: ) med förbud mot könsstympning av kvinnor. Migrationsöverdomstolen konstaterar att kvinnlig könsstympning som utförts utomlands kan leda till lagföring i Sverige, oavsett om gärningen är straffbar också i det land där den har begåtts eller ej. Syftet med den utvidgade domsrätten är att hindra att flickor och unga kvinnor som finns i Sverige förs utomlands för att där underkastas ingrepp som är förbjudna i Sverige. Regeringen uttalade i samband med lagförslaget om borttagandet av kravet på dubbel straffbarhet vid könsstympningsbrott, att svensk lag inte borde tillämpas och svensk domstol inte döma för brott som helt saknar anknytning till Sverige och där det inte finns något svenskt berättigat intresse av en utvidgad domsrätt. Enligt regeringen vore det inte rimligt om asylsökande föräldrar skulle riskera att åtalas här om de kom till Sverige med barn som tidigare könsstympats enligt traditionerna i hemlandet.

text: Domstolen menar mot denna bakgrund att det inte framstår som motiverat att en asylsökande ska uteslutas från skydd som flykting på grund av en gärning som i och för sig är kriminaliserad i Sverige men som inte avses leda till åtal här. Detta förhållande bör enligt domstolen väga tungt vid bedömningen av om brotten i det aktuella målet ska ses som grova eller inte. Till detta kommer att straffskalan för brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor var lägre när ingreppen utfördes, vilket också ansågs tala i mildrande riktning.

text: Mot denna bakgrund, och med hänsyn till den restriktivitet som ska gälla för uteslutning från flyktingstatus, anser domstolen, vid en helhetsbedömning, att brotten ifråga inte ska ses som grova i den mening som avses i

text: . Domstolen gick därför inte vidare och bedömde kvinnans eventuella ansvar för könsstympningsbrott. Det fanns därmed inte grund för att utesluta henne från flyktingskap.

text: 1.2 Vilka rättsliga slutsatser kan man dra av domen?

text: 1.2.1 Uteslutning på grund av könsstympning

text: Avgörande för utgången i målet var att gärningarna inte skulle leda till åtal i Sverige eftersom brotten saknade anknytning till Sverige när de begicks och det inte fanns något svenskt berättigat intresse av en utvidgad domsrätt. Att straffskalan för brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor var lägre när ingreppen utfördes hade en begränsad betydelse för utgången i domen. I det specifika fallet fanns det därför inte grund för uteslutande. Av domen följer att det vid jämförbara omständigheter inte finns grund att utesluta en förälder från att vara flykting på grund av ett grovt icke politiskt brott enligt

text: , när brottet består i att hon eller han före ankomsten till Sverige låtit könsstympa en dotter.

text: Frågan är om det finns något utrymme alls att utesluta en person när könsstympningen skett utomlands, eller om domen stänger den dörren i samtliga könsstympningsfall.

text: I ovan nämnda förarbeten lämnar regeringen en öppning för åtal även i fall där familjen hade en svag koppling till Sverige vid brottets fullbordan, men då vistats lång tid i ett land där könsstympning inte var accepterat och därför borde ha insett det klandervärda i handlingen.

text: Detta innebär att en förälder som innan han eller hon kom till Sverige låtit könsstympa en dotter, men som då under tillräckligt lång tid har vistats i ett land eller en del av ett land där det inte är tillåtet eller accepterat att könsstympa flickor och kvinnor, skulle kunna uteslutas från att vara flykting därför att brottet ur uteslutandeperspektiv får anses som grovt.

text: Att könsstympning inte är accepterat i ett land eller en del av ett land kan innebära att det finns lagstiftning mot könsstympning eller att det inte är socialt accepterat i samhället att könsstympa.

text: Vad gäller vistelsetiden i det aktuella landet eller delen av landet bör det krävas att personen vistats så lång tid på platsen att han eller hon borde ha insett det klandervärda i handlingen. Här bör inte endast tiden i sig vara av betydelse utan också t.ex. vilken bakgrund och utbildningsnivå personen har och i vilken social kontext personen i övrigt lever. En individuell bedömning måste göras i varje enskilt fall.

text: Familjen i

text: MIG 2019:10

text: var somaliska medborgare men hade vistats i Jemen som flyktingar. Domstolen för inte något resonemang om att könsstympningarna inte ägt rum i familjens hemland utan i Jemen. Förmodligen hade utgången inte blivit annorlunda i målet eftersom könsstympning, enligt landinformationen i målet, varken var kriminaliserat i Somalia eller Jemen.

text: Man kan dock tänka sig att utgången hade kunnat bli en annan om familjen istället hade vistats i ett land som infört lagar som förbjuder könsstympning eller där företeelsen inte var accepterad.

text: Även det fallet att en person har sin hemvist eller har vistats i ett land där könsstympning inte är accepterat men senare utför en könsstympning i ett annat land där könsstympning är accepterat skulle kunna utgöra grund för uteslutande.

text: Aktuellt ärende gällde uteslutande från flyktingskap. Frågan är om rättsfallet även är tillämpligt i ärenden där en person inte är flykting men uppfyller förutsättningarna för att beviljas skydd som alternativt skyddsbehövande.

text: En alternativt skyddsbehövande kan uteslutas från att vara skyddsbehövande på grund av ett grovt brott enligt

text: 4 kap. 2 c § första stycket 2 utlänningslagen

text: . Till skillnad från uteslutanderegeln

text: gällande flyktingar behöver ett brott inte ha begåtts i utlandet innan den sökande kom till Sverige för att grund för uteslutning ska föreligga. Det finns dock ingen skillnad ifråga om den bedömning av brottets svårhetsgrad som ska göras. Resonemanget i domen kan därför även appliceras i ärenden där sökanden uppfyller förutsättningarna för att beviljas skydd som alternativt skyddsbehövande.

text: I ett ärende där en förälder redan har beviljats en alternativ skyddsstatus och där det kommer fram att han eller hon senare har låtit könsstympa en dotter (t.ex. vid en resa till hemlandet eller annat land) kommer personen att kunna åtalas i Sverige på grund av att det finns anknytning till Sverige, varvid det även i ett sådant ärende kan finnas grund för uteslutande.

text: Det kan också finnas grund för återkallelse av den alternativa skyddsstatusen enligt

text: 4 kap. 5 c § första stycket utlänningslagen

text: Hela resonemanget ovan omfattar inte bara föräldrarna utan också andra personer t.ex. andra familjemedlemmar, imamer eller barnmorskor som har utfört eller varit delaktiga i könsstympningen.

text: 1.2.2 Uteslutning på grund av andra familjerelaterade brott

text: Frågan är också vilken betydelse domen har för andra övergrepp som skett mot en familjemedlem utomlands, t.ex. äktenskapstvång eller våldtäkt, särskilt när ett barn är drabbat. Kan samma resonemang som i domen föras för sådana brott?

text: Migrationsöverdomstolen uttalar att det ska väga tungt huruvida brottet kan komma att leda till åtal i Sverige och konstaterar att det aktuella brottet inte skulle leda till åtal i Sverige på grund av nämnda uttalanden i förarbetena. Vad gäller för andra typer av brott som kan ske inom familjen där det inte finns en anknytning till Sverige när brottet begås?

text: De grundläggande behörighetsreglerna i

text: 2 kap.

text: brottsbalken (1962:700)

text: ger svenska domstolar en formellt mycket vidsträckt behörighet att döma för brott som har begåtts utanför Sverige. Av

text: 2 kap. 2 § första stycket brottsbalken

text: framgår att utvidgad domsrätt, dvs. svensk domsrätt över ett brott som begåtts i utlandet, föreligger avseende utlänning som finns i Sverige om brottet enligt svensk lag kan ge fängelse i mer än sex månader. De begränsningarna finns dock att gärningen måste vara straffbar på gärningsorten och att svensk domstol inte får döma till hårdare straff än vad som är föreskrivet på gärningsorten. Av fjärde stycket följer att dessa begränsningar inte gäller för vissa brott, bl.a. brotten äktenskapstvång (

text: 4 kap. 4 c § brottsbalken

text: , 4 kap. 4 § om brottet är grovt) och våldtäkt mot barn (

text: 6 kap. 4 § brottsbalken

text: ). Sådana brott kan alltså leda till lagföring och dom i Sverige även om den brottsliga handlingen inte är straffbar i det land där den begåtts.

text: För att väcka åtal för utomlands begångna brott bör det dock finnas ett påtagligt och berättigat intresse av lagföring i Sverige. Brott som har begåtts utanför Sverige får enligt

text: 2 kap. 5 § andra stycket brottsbalken

text: som huvudregel åtalas endast om regeringen eller den regeringen bemyndigat, vilket är riksåklagaren, meddelat ett särskilt förordnande därom.

text: Frågan om åtalsförordnande avgörs genom en diskretionär lämplighetsavvägning, varvid olika omständigheter i det enskilda fallet kan beaktas. Faktorer som kan vara av betydelse är bl.a. gärningens allvar, anknytningen till Sverige och gärningslandets intresse.

text: Även mer rättsliga överväganden – som en lagförings förenlighet med de folkrättsliga jurisdiktionsprinciperna – är av betydelse. Någon lagreglering som styr vad som ska beaktas vid prövningen finns inte.

text: Frågan är om det i förarbetena till nämnda brott finns någon skrivning liknande den som finns i förarbetena till lagförslaget om borttagandet av kravet på dubbel straffbarhet vid könsstympningsbrott. I förarbetena där bestämmelsen om äktenskapstvång behandlas finns inget uttalande liknande det som refereras till i

text: MIG 2019:10

text: , dvs. att svensk lag inte borde tillämpas och svensk domstol inte döma för brott som helt saknar anknytning till Sverige och där det inte finns något svenskt berättigat intresse av en utvidgad domsrätt. Inte heller beträffande brottet våldtäkt mot barn finns något sådant förarbetsuttalande.

text: Det synes, mot bakgrund av ovan nämnda, således inte finnas något hinder mot att åtala personer för äktenskapstvång och våldtäkt mot barn när gärningspersonen vid gärningstillfället inte hade någon koppling till Sverige.

text: För att utgöra grund för uteslutande från skyddsstatus måste brottet ifråga dock vara grovt. Frågan huruvida en gärning utgör ett grovt brott enligt uteslutandebestämmelserna ska bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Brottsrubriceringen är inte avgörande utan det avgörande är om gärningen är så grov att den sökande inte bör få internationellt skydd. Därmed måste man i varje enskilt fall utreda samtliga omständigheter i ärendet.

text: Äktenskapstvång och våldtäkt mot barn bör ur ett uteslutandeperspektiv i de flesta fall anses som grova brott. Detta innebär i sin tur att det inte finns något hinder mot att, efter en individuell bedömning, utesluta personer som kan anses ha utfört eller på annat sätt varit delaktiga i sådana brott.

text: 1.2.3 Vad innebär domen för Migrationsverkets prövning av asylärenden?

text: MIG 2019:10

text: innebär att det i normalfallet inte finns grund att utesluta en förälder eller annan person från att vara flykting, som innan han eller hon kom till Sverige låtit könsstympa en dotter/flicka. Skälet till detta är att brottet inte kommer att leda till lagföring i Sverige. Resonemanget i domen kan även appliceras i ärenden där sökanden uppfyller förutsättningarna för att beviljas skydd som alternativt skyddsbehövande.

text: Analysen har emellertid gett vid handen att det mot bakgrund av förarbetsuttalanden skulle kunna vara möjligt att åtala för könsstympning i de fall familjen eller personen hade en svag eller ingen koppling till Sverige vid brottets fullbordan, men som då under tillräckligt lång tid har vistats i ett land där könsstympning inte var accepterat och därför borde ha insett det klandervärda i handlingen. Detta skulle i sin tur innebära att en person i sådana fall kan uteslutas från att vara skyddsbehövande för att ha utfört eller varit delaktig i en sådan gärning. Det kan vidare finnas grund för att återkalla en skyddsstatus enligt

text: i ett ärende där en förälder eller annan person har beviljats en alternativ skyddsstatus men där det kommer fram att han eller hon efter ankomsten till Sverige har låtit könsstympa en dotter/flicka.

text: Analysen har slutligen gett vid handen att det inte föreligger något hinder mot att brotten äktenskapstvång eller våldtäkt mot barn kan leda till åtal i Sverige även när brottet begåtts i hemlandet och den asylsökande vid tidpunkten för brottet inte hade någon koppling till Sverige. Detta innebär att det under dessa omständigheter inte finns något hinder mot att, efter en individuell bedömning, utesluta en person som har utfört eller på annat sätt varit delaktig i sådant brott.


text: RÄTTSLIG KOMMENTAR

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: I rättsligt ställningstagande om överklagandeproceduren i asyl- och migrationshanteringsförordningen och i svensk rätt , redogörs för ordningen när en sökande överklagar ett beslut som fattats med stöd av asyl- och migrationshanteringsförordningen (fortsättningsvis benämnd AMMR).

text: I EU-domstolens dom i

text: mål C-19/21

text: , som gällde Dublinförordningen men som bedöms ha relevans även för tillämpningen av AMMR, anges att en sökande har rätt till ett effektivt rättsmedel i ytterligare en situation i förordningen än enbart överklagan av överföringsbeslut, vilket går utöver vad som följer av AMMR:s ordalydelse. Det rör bestämmande av ansvarig medlemsstat och situationen då en medlemsstat inte har godtagit en framställan om övertagande av ansvaret för prövningen av en ansökan om internationellt skydd. Den situation det gäller är när en medlemsstat med stöd av art. 25.3 AMMR till en annan medlemsstat gör en framställan om övertagande av ett ensamkommande barn som har en släkting i denna medlemsstat. EUdomstolen uttalar att när en medlemsstat avslår en framställan om övertagande på denna grund ska barnet ha rätt att få ansvarsfrågan prövad i domstol i denna medlemsstat. Det innebär att om medlemsstat (MS) X begär att Sverige ska överta ansvaret för prövningen av ett ensamkommande barns ansökan om internationellt skydd på den grunden att barnet som befinner sig i MS X har en släkting i Sverige, och Sverige inte godtar denna framställan om övertagande, ska barnet kunna överklaga Sveriges avslag till svensk domstol.

text: Domen ger upphov till flera processuella frågor. Denna rättsliga kommentar tar i huvudsak sikte på situationen när en annan MS begär att Sverige ska överta ansvaret för prövningen av ansökan om internationellt skydd, för ett ensamkommande barn vilket Sverige som MS invänder mot.

text: RS/006/2026 2 .

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2024/1351 av den 14 maj 2024

text: om asyl- och migrationshantering, om ändring av förordningarna

text: (EU) 2021/1147

text: och

text: (EU) 2021/1060

text: och om upphävande av förordning

text: (EU) nr 604/2013

text: . Enligt art. 43.1 AMMR ska den som ansöker om internationellt skydd ha rätt till ett effektivt rättsmedel, ki form av överklagande eller omprövning i domstol av de faktiska och rättsliga omständigheterna när det gäller beslutet om överföring. 4 I artikeln anges att om ett ensamkommande barn har en släkting som vistas lagligt i en annan medlemsstat och som kan ta hand om barnet, är denna medlemsstat ansvarig, förutsatt att det inte påvisas att det inte är för barnets bästa.

text: Som redogörs för i rättsligt ställningstagande om överklagandeproceduren i AMMR och i svensk rätt har EU-domstolens dom direkt effekt. För tillämpningsområdet för EU-domstolens dom, se avsnitt 3.2 i nämnt rättsligt ställningstagande.

text: . Kommissionens genomförandeförordning

text: (EU) 2025/2055

text: av den 2 oktober 2025 om tillämpningsföreskrifter för

text: vad gäller asyloch migrationshantering och om upphävande av

text: kommissionens förordning (EG) nr 1560/2003

text: . 6 Förslag till avgörande av generaladvokat Emiliou den 7 april 2022,

text: mål C-19/21

text: , p.97.

text: Med anmodad MS avses den medlemsstat som tar emot en framställan om övertagande från en annan MS. 8

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2024/1358 av den 14 maj 2024

text: om inrättande av Eurodac för jämförelse av biometriska uppgifter för att effektivt tillämpa Europaparlamentets och rådets förordningar

text: (EU) 2024/1351

text: och

text: (EU) 2024/1350

text: och

text: rådets direktiv 2001/55/EG

text: , och identifiera tredjelandsmedborgare och statslösa personer som vistas olagligt och om framställningar från medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter och Europol om jämförelse med Eurodacuppgifter för brottsbekämpande ändamål, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar

text: (EU) 2018/1240

text: och

text: (EU) 2019/818

text: och om upphävande av

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 603/2013

text: . 9 Se art. 40 AMMR för svarstider på en framställan om övertagande.

text: Se avsnitt 2.2 för mer info om behörig överprövningsinstans. 11 I EU-domstolens dom

text: tolkade domstolen Dublinförordningens art. 27 som motsvaras av art. 43 AMMR. Rättschefen har i RS/00672026 bedömt att EU-domstolens uttalande i aktuell dom även gäller i förhållande till AMMR. 12 ”Företrädare” kan enligt art. 2.12 AMMR vara en person eller en organisation, men då ska en fysisk person utses. 13 Jmf.

text: 14 kap. 1 a § utlänningslagen

text: och rättsligt ställningstagande om överklagandeproceduren i asyl- och migrationshanteringsförordningen och i svensk rätt, RS/006/2026

nyckelord: Praxis Lagstiftning

title: EU-domstolens dom C-19/21

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Innehållsförteckning 1 Bakgrund och syfte

text: 1.1 EU-domstolens dom den 1 augusti 2022 i

text: 2. Frågeställningar med anledning av domen

text: 2.1 När är ett avslag på en framställan om övertagande överklagbart?

text: I art. 39 AMMR finns bestämmelser om framställningar om övertagande. I art. 39.3 andra stycket anges att EU-kommissionen ska fastställa tillämpningsföreskrifter om förfarandet, vilket kommissionen har gjort genom EU-kommissionens förordning 2025/2055 (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna). I artikel 9.2 i tillämpningsföreskrifterna redogörs för ett omprövningsförfarande för framställan om övertagande. Om den MS som mottagit en framställan om övertagande avslår denna framställan, kan den MS som skickat framställan om övertagande begära omprövning inom vissa tidsfrister. Den MS som mottagit en begäran om omprövning ska sträva efter att besvara denna begäran inom två veckor från mottagandet av begäran om omprövning.

text: Generaladvokaten har i sitt förslag till avgörande i

text: anfört att det enbart är det avslag på en framställan som sätter ett definitivt avslut på förfarandet för fastställandet av ansvarig medlemsstat som är att anse vara det slutliga beslutet som kan överklagas. Detta är antingen när möjligheten att begära omprövning av ett avslag på en framställan om övertagande har löpt ut eller när fristen för att besvara en begäran om omprövning har löpt ut.

text: Med hänsyn till denna argumentation anser Migrationsverket att det är först när ett avslag som en annan MS har gett på en framställan blir slutgiltigt som det kan överklagas, vilket kan ske vid olika tidpunkter beroende på om det sker ett omprövningsförfarande i ärendet eller inte. Frågan är när en ett sådant avslag är slutligt och därmed överklagbart.

text: Om en MS i enlighet med art. 39.1 AMMR begär att en annan MS ska överta ansvaret för prövningen av ansökan om internationellt skydd har anmodad MS att inom en månad besvara framställan om övertagande alternativt två veckor om framställan grundar sig på en träff i VIS eller 8 9 Eurodac . Om anmodad MS inom denna frist avslår framställan kan den MS som skickat framställan begära att denna prövas på nytt, dvs. inleda ett omprövningsförfarande enligt art. 9.2 tillämpningsföreskrifterna. Begäran om omprövning måste ske senast inom tre veckor från mottagandet av avslaget. Detta innebär således att om den MS som skickat framställan om övertagande inte begär omprövning inom tre veckor från att avslaget mottogs kommer anmodad MS:s avslag bli slutligt och därmed överklagbart vid tidpunkten när möjligheten att begära omprövning har löpt ut.

text: För det fall att den MS som skickat en framställan däremot inom treveckorsfristen begär omprövning av anmodad MS:s avslag kommer denna MS:s avslag bli slutligt först när omprövningsförfarandet är definitivt avslutat, vilket är senast när tvåveckorstidsfristen för att besvara en begäran om omprövning i artikel 9.2 i tillämpningsföreskrifterna löpt ut, om inte anmodad MS lämnar svar på begäran om omprövning innan dess. Med denna tolkning om att ett avslag på en framställan kan överklagas först när det är att anse som slutligt minskar också risken för att det uppstår litispendens – dvs. att en MS avslag överklagas av den enskilde samtidigt som det pågår ett omprövningsförfarande mellan de två medlemsstaterna.

text: Även om avslaget av framställan enligt ovanstående riktar sig till den MS som skickat framställan om övertagande får det till följd av EU-domstolens dom anses utgöra ett överklagbart beslut i förhållande till den enskilde, och en överklagandehänvisning som riktar sig till den enskilde ska därför lämnas i beslutet om att avslå framställan om övertagande.

text: Migrationsverkets uppfattning är att ett icke slutligt avslag på en framställan från en annan MS inte är överklagbart, men det är domstolen som har att avgöra frågan, varför ett överklagande i denna situation får anses vara ett överklagande.

text: Skulle det komma in ett överklagande i ett tidigare skede än efter att förfarandet för att fastställa ansvarig MS är slutligt enligt ovanstående resonemang, ska det rättidsprövas och sedan skickas till migrationsdomstolen. För det fall att den MS som skickat framställan om övertagande återkommer med en begäran om omprövning måste Migrationsverket underrätta domstolen om det för att minska risken för att det uppstår litispendens.

text: 2.2 Processuella frågor om behörighet, delgivning m.m.

text: Det är migrationsdomstolen som i enskilda ärenden kommer att få ta ställning till olika processuella frågor. Enligt

text: 14 kap. 1 a § utlänningslagen

text: får Migrationsverkets beslut om överföring överklagas till en migrationsdomstol. Eftersom EU-domstolen har uttolkat att art. 43.3 AMMR även omfattar överklagande i det nu aktuella fallet och då detta är direkt tillämpligt, bör ett överklagande av en annan MS avslag på en framställan omfattas av ovan nämnda bestämmelser i

text: utlänningslagen

text: och migrationsdomstolen är alltså behörig domstol.

text: AMMR reglerar inte ett barns rättshandlingsförmåga eller processbehörighet och nationella regler blir därmed tillämpliga. Barn har inte rättshandlingsförmåga i Sverige och kan inte vara part i domstol. Ett ensamkommande barn måste företrädas av en vuxen person. Enligt art. 23.2 har ett ensamkommande barn rätt till en företrädare i alla förfaranden som anges i AMMR. Det är alltså företrädaren i den medlemsstat där det ensamkommande barnet befinner sig som kan vara behörig att överklaga den andra medlemsstatens avslag på framställan till migrationsdomstolen.

text: Fristen för att överklaga är en vecka från underrättelse av att Sverige inte godtar framställan om övertagande. Med hänsyn till att den MS som sänt framställan bör underrätta om Sveriges slutliga icke-godtagande, och att överklagandefristen börjar löpa först då, kan det dröja en tid tills ett eventuellt överklagande inkommer. När ett överklagande inkommer efter en vecka bör Migrationsverket genom kommunikation med den andra MS ta reda på när barnets företrädare i den staten har underrättats. Detta för att kunna göra en rättidsprövning vid ett överklagande.

text: Om Migrationsverket däremot kan fastställa att ett överklagande har inkommit inom överklagandefristen, dvs. mindre än en vecka efter det överklagbara avslaget på framställan, finns det inget behov att utreda när underrättelse har skett.

text: Vid överklagande måste Migrationsverket underrätta den MS som sänt framställan om övertagande om att ett överklagande har skett, och likaså i ett senare skede underrätta om när domstolen har avgjort målet och när domen vunnit laga kraft.


doctype: stallningstagande

text: Datum för Vers- Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering ion

text: 1, 1.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 3.3.1, 2026-01-01 2.0 RA/095/2025 3.2, 3.3.4

text: -0 7 -0 24 20 5 D yr St

text: prop. 2016/17:180 s. 82

text: Prop. 2024/25:195

text: s.63 jfr

text: prop. 2012/13:132, s. 50

text: och

text: Prop. 2024/25:195

text: s.63 4

text: Prop. 2024/25:195

text: 9 §

text: FL 6 Det kan vara ett säkerhetsärende, sökande har särskilda behov, ärendet bedöms som särskilt svårt eller är känsligt.

text: T.ex. när ärendet om uppehållstillstånd överklagas.

nyckelord: Praxis Språk

title: Lämplighetsbedömning av tolkar och översättare

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Sammanfattning

text: Migrationsverket har för att tillgodose sitt behov av tolkar och översättare upphandlat tolktjänster med tolkförmedlingar. Det råder därför ett avtalsförhållande mellan Migrationsverket och tolkförmedlingarna. Av avtalen framgår bl.a. hur Migrationsverket bokar och reklamerar sina tjänster av tolkförmedlingarna. Migrationsverkets hantering av bokning och reklamation av enskild tolk eller översättningstjänst är därför inte ett beslut som innebär myndighetsutövning mot någon enskild och

text: förvaltningslagen

text: är inte tillämplig. Mot bakgrund av ovanstående har Migrationsverket bedömt att det finns behov av klargöra vilka krav som verket ska ställa utöver vad som gäller av avtalen vid lämplighetsprövning av tolkar och översättare i Migrationsverkets ärenden.

text: 1.1 Syfte

text: Detta rättsliga ställningstagande riktas till de inom Migrationsverkets verksamhet som bokar och reklamerar tolktjänster. Ställningstagandet klargör även för verksamheten och utomstående vilka sakliga och opartiska krav som Migrationsverket tillämpar vid beställning och av tolktjänster.

text: 2 Gällande rätt

text: 2.1 Generella lämplighetskrav

text: 2.1.1 Jäv

text: Jävsreglerna i

text: förvaltningslagen

text: är inte tillämpliga för tolkar och översättare. Däremot finns det jävsregler för auktoriserade tolkar och översättare. Av

text: 9 § andra stycket förordningen (1985:613)

text: om auktorisation av tolkar och översättare framgår att auktoriserade tolkar eller translatorer skall avböja att utföra ett uppdrag om det finns särskilda omständigheter som kan rubba förtroendet för deras opartiskhet eller självständighet.

text: 2.1.2 Tystnadsplikt

text: Lagen (

text: ) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare gäller samtliga tolkar som anlitas av en myndighet. Av

text: 2 §

text: i lagen framgår att den som fullgör eller har fullgjort uppdrag som tolk eller översättare inte får obehörigen röja vad han eller hon under uppdraget har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller om yrkeshemlighet, affärsförhållande eller förhållande av betydelse för landets försvar.

text: Av

text: 2 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: framgår att ett förbud att röja eller utnyttja sekretessbelagd uppgift också gäller för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighetsverksamhet;

text: 1. på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, 2. på grund av tjänsteplikt, 3. på annan liknande grund.

text: 2.1.3 Skydd för Sveriges säkerhet

text: Av

text: 4 kap.

text: och

text: 5 §§

text: säkerhetsskyddslagen (2018:585)

text: framgår att statliga myndigheter som avser att genomföra en upphandling och andra anskaffningar, ska se till att det i ett säkerhetsskyddsavtal anges hur kraven på säkerhetsskydd ska tillgodoses.

text: Verksamhetsutövaren ska kontrollera att leverantören följer säkerhetsskyddsavtalet. Den som deltar i säkerhetskänslig verksamhet ska säkerhetsprövas enligt

text: 3 kap. 1 § samma lag

text: och med stöd av 8 § placeras i säkerhetsklass 3, om den anställde eller den som på annat sätt deltar i verksamheten;

text: 1. får del av uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell, 2. i ringa omfattning får del av uppgifter i säkerhetsskyddsklassen hemlig, eller 3. till följd av sitt deltagande i verksamheten har möjlighet att orsaka en inte obetydlig skada för Sveriges säkerhet.

text: Registerkontroll får enligt 14 § ske av personer som ska placeras i säkerhetsklass.

text: 2.1.4 Krav vid enskilda tolktillfällen och översättning av handlingar

text: Förvaltningslagen (2017:900)

text: kräver i

text: 13 §

text: att en myndighet ska använda tolk och se till att översätta handlingar om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska.

text: Av förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: framgår att någon slentrianmässig översättning av inkommande handlingar på ett främmande språk inte borde förekomma och att hänsyn ska tas till ärendets beskaffenhet, karaktären av det material som lämnas in, kostnader för översättning m.m. Av detta kan den slutsatsen dras att myndigheten måste få sådan information om innehållet i handlingarna att det är möjligt att bedöma vilket ärende som avses och om materialets karaktär är sådant att översättning bör göras.

text: I

text: 13 kap. 10 a § utlänningslagen (2005:716)

text: anges att vid muntlig handläggning eller översättning i ärenden där offentligt biträde kan komma i fråga ska myndigheten, om det är möjligt, anlita en tolk eller översättare som är auktoriserad. I annat fall ska en annan lämplig person anlitas.

text: Syftet med regleringen är att säkerställa att de tolkar och översättare som anlitas har en hög kompetens för uppgiften. I uttrycket ”om det är möjligt” ligger att en auktoriserad tolk eller översättare ska användas om en sådan finns att tillgå. I annat fall ska en annan lämplig person anlitas. Även i de fall myndigheten anlitar en tolk eller översättare som inte är auktoriserad är det viktigt att en för uppdraget kompetent person förordnas. Kravet på att en auktoriserad tolk eller översättare ska anlitas är begränsat till de ärenden där offentligt biträde kan komma i fråga.

text: I

text: 8 kap. 9 c § utlänningsförordningen (2006:97)

text: anges ett krav på att utlänningen inför den muntliga handläggningen hos Migrationsverket ska tillfrågas om han eller hon föredrar en manlig eller kvinnlig utredare respektive tolk. Utlänningens önskemål ska tillgodoses om det är möjligt.

text: 2.1.5 Lämplighetsbedömning

text: I

text: 11 § utlänningsdatalagen (2016:27)

text: anges att Migrationsverket, Polismyndigheten och utlandsmyndigheterna får behandla personuppgifter om det behövs för bedömningen av personers lämplighet för uppdrag som tolk.

text: Bestämmelsen ger Migrationsverket möjlighet att behandla personuppgifter om det behövs för bedömningen av en persons lämplighet för ett uppdrag som tolk. Migrationsverket kan registrera uppgifter om särskild kompetens och avvikelser om tolkar som behövs vid bedömningen av personens lämplighet för uppdraget. Vid registrering av uppgifter om en tolk eller översättare måste Migrationsverket alltid iaktta de grundläggande kraven på behandling av personuppgifter. Det innebär bl.a. att uppgifter som registreras ska vara lagliga, adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen och att de ska vara riktiga, aktuella och registreras öppet i förhållande till den registrerade. För tolkar tar avvikelseregistreringarna primärt sikte på kunskaps- och erfarenhetsbrister, t.ex. att en tolk har reklamerats på grund av bristande språkfärdigheter. I enstaka fall kan det även vara aktuellt att behandla uppgifter om lagöverträdelser, och i än mer särpräglade fall, känsliga personuppgifter enligt artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning.

text: 2.1.6 Uppgifter som tillförts gällande en tolk eller översättares lämplighet

text: I

text: 24 § utlänningsdatalagen

text: anges att personuppgifter som behandlas enligt

text: 11 § andra stycket samma lag

text: och som är ofördelaktiga för tolken inte får behandlas längre än tre år efter det att uppgifterna registrerades. Om det finns särskilda skäl får Migrationsverket eller Polismyndigheten besluta att sådana personuppgifter får behandlas under en längre tid. Uppgifterna får dock aldrig behandlas under en längre tid än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen.

text: 2.1.7 Övriga krav

text: Kammarkollegiets tolkföreskrifter

text: KAMFS 2016:4

text: ställer i 17 – 23§§ följande övriga krav.

text: • 17 § En auktoriserad tolk ska, innan denna åtar sig eller fullföljer ett uppdrag, noggrant överväga om denna är lämplig att utföra uppdraget. Tolken ska avsäga sig uppdraget om denna inte är kompetent att utföra det på ett tillfredsställande sätt eller om denna av annan anledning är olämplig för uppdraget. • 18 § En auktoriserad tolk ska uppträda yrkesmässigt och affärsmässigt korrekt i alla sina yrkeskontakter. • 19 § Under tolkningen ska en auktoriserad tolk återge all information så exakt som möjligt. • 20 § När en auktoriserad tolk utför ett tolkuppdrag får denna inte ge uttryck för sina åsikter och värderingar eller på annat sätt låta dem påverka tolkningen. • 21 § När en auktoriserad tolk utför ett tolkuppdrag får denna inte företräda den ena parten inför den andra. Denna får under tolkningen inte utföra någon annan uppgift än att tolka. • 22 § En auktoriserad tolk får inte marknadsföra sina tjänster eller använda sin yrkestitel på ett vilseledande sätt. Vid utförande av tolkuppdrag får en auktoriserad tolk endast uppge sin yrkestitel när tolken är auktoriserad i det språk och i den kompetens som tolkuppdraget avser. Vid utförande av skriftliga översättningar får en auktoriserad tolk inte ange sin yrkestitel i samband med översättningsuppdraget. • 23 § En auktoriserad tolk får inte utnyttja information som denna fått i samband med ett tolkuppdrag till fördel för sig själv eller någon annan, om informationen inte är allmänt tillgänglig. Sådan information får inte heller användas för att skada någon annan. Dessa rekommendationer är samlade i en skrift om god tolksed och god translatorsed. Kammarkollegiet ska enligt 10 § förordningen utöva tillsyn över auktoriserade tolkars och translatorers verksamhet.

text: Enligt

text: 9 § samma förordning

text: ska auktoriserade tolkar och translatorer samvetsgrant utföra de uppdrag som anförtros dem och i allt iaktta god tolk- eller translatorssed.

text: 3 Bedömning

text: 3.1 Generella lämplighetskrav

text: 3.1.1 Jäv

text: Även om det inte finns någon uttrycklig jävsbestämmelse som är tillämplig för tolkar framgår det av Kammarkollegiets föreskrifter och god tolksed att den som beställer tolk har rätt att ställa krav på att tolken är lämplig för uppdraget.

text: En person som tolkar för Migrationsverket är inte lämplig om den har någon bisyssla som gör att tolken uppfattas som partisk. Av hänsyn till den som söker skydd är det vidare olämpligt om tolken arbetar för en myndighet i ett land utanför EES eller tillhör en organisation som är terroriststämplad av EU. Migrationsverket har därför rätt att neka att ta emot uppdrag från en sådan tolk eller översättare. Undantag kan göras efter prövning i enskilda fall.

text: 3.1.2 Tystnadsplikt

text: Alla tolkar har genom stadgandena i lagen om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare och offentlighets- och sekretesslagen samma krav på tystnadsplikt som ställs på Migrationsverkets personal. Författningarna medför att det inte finns anledning att ställa upp ytterligare krav för tolkningen hos Migrationsverket.

text: 3.1.3 Skydd för Sveriges säkerhet

text: Säkerhetsärenden på Migrationsverket innehåller säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre. De tolkar som ska användas i säkerhetsärenden bör därför genomgå säkerhetsprövning med registerkontroll och placeras i säkerhetsklass 3. Migrationsverket kan i de aktuella ärendena neka att ta emot uppdrag från tolkar eller översättare som inte placerats i säkerhetsklass.

text: 3.2 Krav vid det enskilda tolktillfället

text: Utlänningslagen

text: ställer krav på att Migrationsverket, om det är möjligt, i ärenden där muntlig handläggning eller översättning och offentligt biträde kan komma i fråga att anlita en tolk eller översättare som är auktoriserad.

text: Det kan i vissa ärenden vara svårt att välja en auktoriserad tolk beroende av att modersmålet är ett minoritetsspråk eller en dialekt där det finns en brist på tolkar. Svårigheterna kan också bero på personliga omständigheter eller att sökande önskar visst kön på tolken. Vid bedömningen om det är möjligt att anlita en auktoriserad tolk ska Migrationsverket även beakta att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. För Migrationsverket innebär alla dessa överväganden att en auktoriserad tolk ska anlitas vid muntliga utredningar om karaktären på ärendet kräver det och handläggningstiden inte försenas på grund av att en auktoriserad tolk inte finns tillgänglig på utsatt tid för den muntliga utredningen. Om det i sökandes medborgarskapsland eller hemvistland talas ett majoritetsspråk som sökande bör förstå och kunna kommunicera på kan detta språk i normalfallet väljas eftersom det är enklare att hitta kvalificerade tolkar i majoritetsspråken.

text: 3.2.1 Specifika önskemål

text: Önskemål från verksamheten eller sökande om en viss namngiven tolk ska generellt inte tillgodoses vid beställning av tolk om inte särskilda skäl föreligger. Om det finns tolkar med särskild kompetens för att tala med barn eller i hbtqi-frågor får dessa väljas före andra om ärendet har behov av sådan kompetens. Övriga specifika önskemål om tolk behöver inte tillgodoses.

text: 3.2.2 Vilka situationer kräver tolkning?

text: Det är inte varje situation som kräver att en tolk anlitas. Muntliga utredningar, delgivningar av beslut, mer kvalificerad rådgivning kräver tolk. I övriga situationer måste en bedömning göras om det finns ett behov av tolk.

text: 3.3 Jäv

text: De tolkar som används på Migrationsverket ska tillämpa god tolksed och följa Kammarkollegiets rekommendationer om att inte tolka för närstående och när det finns andra omständigheter som kan medföra att opartiskheten ifrågasätts. Det är tolken själv som ansvarar för att åberopa om det finns en sådan omständighet som kan medföra en jävssituation. Tolken ska – om det finns sådana omständigheter – föra fram dessa innan uppdraget påbörjas. Även vid osäkerhet om det föreligger en jävssituation ska tolken meddela parterna detta. En misstanke från någon att tolken inte är helt opartisk kan vara skäl för tolken att avsäga sig uppdraget. Utöver de omständigheter som kan uppstå och påverka tolks opartiskhet gentemot sökanden kan motsvarande och andra jävssituationer uppstå mellan medarbetare och tolk liksom mellan offentliga biträden och tolk.

text: 3.3.1 Tolkens kompetens under tolkuppdraget

text: Migrationsverket har rätt att kräva att alla som tolkar eller översätter för Migrationsverket uppfyller de krav som Kammarkollegiet ställer gällande god tolksed. För det fall tolken brister i kompetens, inte uppträder yrkesmässigt och affärsmässigt korrekt, inte återger exakt det som sägs eller lägger in egna värderingar eller uppvisar partsställning bör tolkuppdraget avbrytas och reklameras till leverantören. En tjänsteanteckning bör registreras. Det är viktigt att komma ihåg att ofördelaktiga uppgifter för en tolk eller översättare inte får behandlas längre än tre år efter det att uppgifterna registrerades. Om det finns särskilda skäl får Migrationsverket eller Polismyndigheten besluta att sådana personuppgifter får behandlas under en längre tid. Uppgifterna får dock aldrig behandlas under en längre tid än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen.

text: 3.3.2 Allvarliga förseelser

text: I särskilda fall kan det finnas behov av att en tolk eller översättare spärras från uppdrag vid Migrationsverket. Det rör sig om fall när en tolk vid upprepade tillfällen brutit mot tystnadsplikten eller tolken sprider propaganda på sociala medier, antisemitism eller öppet stöder en terrorklassad organisation. Vid sådana allvarliga förseelser ska Migrationsverket meddela tolkförmedlingen att tolken eller översättaren är spärrad under viss tid eller spärrad tillsvidare. Om Migrationsverket gör bedömningen att tolken ska spärras tillsvidare efter att kontakt tagits med säkerhetsavdelningen ska rättschefen informeras om åtgärden och om tolken är auktoriserad så fattas även beslut om en anmälan till tillsynsmyndigheten (Kammarkollegiet).

text: 3.3.3 Handlingar på utländska språk

text: Tolk är inte skyldig att översätta handlingar på utländska språk. Eftersom det inte finns ett krav om att alla handlingar på ett utländskt språk ska översättas bör information inhämtas om vad det är för handling, vad handlingen ska styrka och vad handlingen innehåller. Om det finns en tolk på plats kan denna information erhållas via tolken. Därefter ska beslut fattas om handlingen ska översättas genom att sändas till ett upphandlat företag för översättningstjänster. Vid bedömningen av om handlingen ska översättas av upphandlat företag ska ärendets karaktär och

text: förvaltningslagens

text: krav på snabbt, enkelt och rättssäkert vägas in. Överklaganden ska alltid översättas. Om man väljer att inte översätta handlingen ska ingivaren informeras om detta.

text: 3.3.4 Överklagande

text: Beslut om tolk/tolkning, översättning är i normalfallet inte sådana beslut som kan överklagas särskilt. Den som har synpunkter på Migrationsverkets beslut i dessa delar får ta upp det när ärendet i sak överklagas till domstol.