identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 353454-05/111

text: Nytt: 2009-12-07

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Idrottsutövares verksamhet bedriven som företag – mervärdesskattekonsekvenser, dnr

text: 131 785485-09/111

text: 1 Sammanfattning

text: En idrottsutövare som bedriver sin idrottsliga verksamhet i en verksamhet som uppfyller kraven för en ekonomisk verksamhet och får ersättningar för detta omsätter skattepliktiga tjänster som medför skattskyldighet till mervärdesskatt under förutsättning att omsättningen skett inom landet. Detta gäller oavsett i vilken företagsform verksamheten bedrivs. Om dessa tjänster utförs i Sverige anses de omsatta här i landet. Detta gäller samtliga de idrottstjänster som tillhandahålls i verksamheten. För det fall det är fråga om reklamtjänster har dessa omsatts utom landet om förvärvaren av tjänsten är en näringsidkare i annat land.

text: De ersättningar som företaget erhåller för idrottsutövarens tävlingsverksamhet eller för olika reklamtillhandahållanden ska beskattas enligt skattesatsen 25 procent.

text: Avdragsrätt föreligger för ingående skatt på kostnader till den del inköpet kan hänföras till den ekonomiska verksamheten.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Skatteverket har publicerat en skrivelse rörande idrottsutövares möjligheter att bedriva idrottslig verksamhet i bolagsform den 18 mars 2005, dnr

text: 130 156509-05/111

text: . Denna skrivelse anger att en idrottsutövare med skatterättslig verkan kan bedriva sin idrottsliga verksamhet i aktiebolagsform, förutsatt att verksamheten som sådan uppfyller kraven för näringsverksamhet. Samtliga inkomster från den idrottsliga verksamheten där bolaget är avtalspart ska tas upp som inkomst i bolaget.

text: Denna skrivelse har medfört att fråga uppkommit om vilka konsekvenser som kan uppkomma för mervärdesskatteområdet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Mervärdesskatt ska betalas till staten vid sådan omsättning inom landet av varor eller tjänster som är skattepliktig och görs i en yrkesmässig verksamhet enligt

text: 1 kap. 1 § första stycket 1 mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML.

text: Skyldig att betala mervärdesskatt är enligt huvudregeln i

text: 1 kap. 2 § första stycket 1

text: ML den som omsätter varan eller tjänsten.

text: Enligt

text: 4 kap. 1 § 1

text: ML är en verksamhet yrkesmässig om den utgör näringsverksamhet enligt

text: 13 kap.

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: . Enligt punkten 2 i samma paragraf föreligger även yrkesmässig verksamhet om den bedrivs i former som är jämförliga med en till sådan näringsverksamhet hänförlig rörelse och ersättningen för omsättningen i verksamheten under beskattningsåret överstiger 30 000 kronor.

text: Vad som enligt sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: ) avses med en skattskyldig person framgår av

text: artikel 4.1

text: . Där anges att det är fråga om varje person som självständigt någonstans bedriver någon form av ekonomisk verksamhet som avses i punkt 2, oberoende av syfte eller resultat. Av artikel 4.2 i samma direktiv framgår att de former av ekonomisk verksamhet som avses i punkt 1 ska omfatta alla verksamheter av producenter, återförsäljare och personer som tillhandahåller tjänster, däribland gruvdrift och jordbruksverksamhet samt verksamhet inom fria yrken. Utnyttjande av materiella eller immateriella tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter därav ska likaså betraktas som ekonomisk verksamhet.

text: Av

text: 7 kap. 1 § första stycket

text: ML framgår att mervärdesskatt ska tas ut med 25 procent av beskattningsunderlaget om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Av

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 10

text: ML framgår att mervärdesskatt ska tas ut med 6 procent av beskattningsunderlaget för omsättning av tjänster inom idrottsområdet som anges i 3 kap. 11 a § första stycket och som inte undantas från skatteplikt enligt andra stycket.

text: Enligt

text: 3 kap. 11 a § första stycket

text: ML undantas från skatteplikt omsättning av tjänster varigenom någon bereds tillträde till idrottsligt evenemang eller tillfälle att utöva idrottslig verksamhet. Från skatteplikt undantas vidare omsättning av tjänster som har omedelbart samband med utövandet av den idrottsliga verksamheten om dessa tjänster omsätts av den som tillhandahåller den idrottsliga verksamheten. Enligt andra stycket samma paragraf gäller undantaget från skatteplikt endast om tjänsterna omsätts av staten eller en kommun eller av en förening i de fall verksamheten inte anses som yrkesmässig enligt

text: 4 kap. 8 §

text: ML.

text: Undantaget från skatteplikt inom idrottsområdet har utformats efter förebild av motsvarande bestämmelser om undantag från skatteplikt för vissa tjänster m.m. i det sjätte direktivet. Enligt

text: artikel 13

text: A 1 m ska medlemsstaterna från skatteplikt undanta vissa tjänster som är nära kopplade till idrottslig eller fysisk träning som tillhandahålls av organisationer utan vinstsyfte till personer som ägnar sig åt idrott eller fysisk träning. Punkt 13 i Bilaga H till sjätte direktivet tillåter att reducerad skattesats tillämpas för utnyttjande av sportanläggningar.

text: Enligt

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML är bland annat idrott omsatt inom landet om idrotten utövas här i landet. Reglerna i

text: 5 kap. 6 §

text: ML motsvaras av

text: artikel 9.2 c

text: första strecksatsen i sjätte direktivet.

text: Av

text: , Jürgen Dudda, punkt 27, framgår att även underliggande tjänster till ett evenemang som omfattas av artikel 9.2 c i sjätte direktivet omfattas av denna artikel även om denna underliggande tjänst i sig inte skulle göra det. Av domen framgår att en ljudtekniker vid ett artistiskt evenemang omfattas av artikel 9.2 c i sjätte direktivet.

text: Enligt

text: 5 kap. 7 §

text: ML är bland annat reklamtjänster omsatta utom landet om de tillhandahålls härifrån och förvärvaren är en näringsidkare som i ett annat EG-land har antingen sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe till vilket tjänsten tillhandahålls. Denna regel motsvaras av artikel 9.2 e i sjätte direktivet.

text: I skrivelsen avseende omsättningsland för modelluppdrag m.m. från 2005-03-01, dnr

text: 130 665976-04/111

text: , har Skatteverkets syn på begreppet reklam, bland annat i samband med olika sponsoravtal, behandlats.

text: Enligt

text: 8 kap. 3 §

text: ML föreligger avdragsrätt för ingående skatt som hänför sig till kostnader i verksamhet som medför skattskyldighet.Av artikel 17.2 i sjätte direktivet framgår att i den mån varor och tjänster används för den skattskyldiga personens skattepliktiga transaktioner, ska denna ha rätt att göra avdrag för mervärdesskatt avseende varor eller tjänster som tillhandahållits, eller kommer att tillhandahållas, till honom av en annan skattskyldig person.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Den som bedriver en verksamhet som utgör ekonomisk verksamhet i enlighet med artikel 4 i sjätte direktivet får anses bedriva sådan verksamhet som är yrkesmässig enligt

text: 4 kap. 1 §

text: ML. Antingen kan det vara fråga om sådan verksamhet som uppfyller samtliga kriterier för näringsverksamhet enligt

text: inkomstskattelagen

text: eller kan det vara fråga om sådan verksamhet som är näringsliknande och på denna grund är yrkesmässig.

text: En särskild bedömning av om ekonomisk verksamhet föreligger ska göras i varje enskilt fall. Således ska denna bedömning göras oavsett i vilken företagsform verksamheten bedrivs.

text: De tillhandahållanden som en idrottsutövare har i sin ekonomiska verksamhet omfattas normalt av skatteplikt. Det kan vara fråga om ersättningar för olika tillhandahållanden t.ex. reklamersättning, ersättningar för deltagande i olika tävlingar eller ersättning för tävlingsvinst. Ifrågavarande omsättningar är inte sådana som till någon del kan undantas från skatteplikt enligt

text: 3 kap. 11 a §

text: ML.

text: De omsättningar i företaget som avser ersättning i tävlingsverksamhet (för eget deltagande eller vinstpengar) och reklamförsäljning beskattas enligt skattesatsen 25 procent. Inom idrottsområdet får skattesatsen 6 procent användas endast då någon får tillträde till idrottsevenemang, dvs. för entréavgifter och då någon får tillfälle att utöva idrottslig verksamhet. Det som denna skrivelse beskriver avser den omvända situationen att företaget erhåller ersättning för eget deltagande. Skattesatsen 6 procent enligt

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 10

text: ML får därför inte användas.

text: Den som tillhandahåller olika tjänster som kan bedömas såsom idrott ska beskattas i Sverige om tjänsterna faktiskt utförs här i landet. Skatteverkets uppfattning är således att tjänster som avser idrott omfattas av

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML oavsett om det är fråga om tillhandahållanden till den som ska utöva idrotten eller tillhandahållanden av idrottsutövaren. Dessutom omfattas entréintäkter för idrottsevenemang samt vissa kringtjänster avseende evenemanget (jfr

text: , Jürgen Dudda, punkt 27). Detta innebär att begreppet idrott i

text: 5 kap. 6 § 1

text: ML är vidare än de tillhandahållanden som ryms inom den lägre skattesatsen om 6 procent i

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 10

text: ML.

text: För det fall det är fråga om en reklamtjänst som tillhandahålls ska omsättningsland för denna avgöras utifrån

text: 5 kap. 7 §

text: ML (jfr skrivelse rörande modeller från 2005-03-01, dnr

text: 130 665976-04/111

text: Avdragsrätt föreligger enligt

text: 8 kap.

text: ML för ingående skatt på de kostnader som idrottsutövaren har i sin verksamhet som medför skattskyldighet.

text: För det fall att endast en del av idrottsutövarens verksamhet ingår i den ekonomiska verksamheten såsom reklamtillhandahållandena kan endast kostnader avseende denna verksamhet medföra avdragsrätt. Detta innebär att kostnader avseende den idrottsliga verksamheten i detta fall inte medför avdragsrätt.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 35431-05/111

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Återlämning av tidigare konfiskerade estländska fastigheter

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: När en i Sverige bosatt person avyttrar en estländsk fastighet som har återlämnats efter den sovjetiska konfiskeringen på 1940-talet, ska anskaffningsutgiften beräknas enligt reglerna om en avyttrad fastighets värde den 1 januari 1952 (45 kapitlet

text: 29 §

text: IL). Om den avyttrade fastigheten inte är identisk med den ursprungliga fastigheten, men den har erhållits som ersättning för en konfiskerad fastighet, ska den vid kapitalvinstberäkningen jämställas med den ursprungliga fastigheten.

type: stycke

text: När en i Sverige bosatt person erhåller estniska statsobligationer ("privatiseringskronor") som ersättning för en fastighet eller del av fastighet som förlorats genom den sovjetiska konfiskeringen, ska den erhållna ersättningen jämställas med en köpeskilling för fastigheten vid den tidpunkt när ersättningen erhålls.

text: För omkostnadsbeloppet gäller att anskaffningsutgiften vid vinstberäkningen kan beräknas enligt reglerna om fastighets värde den 1 januari 1952 (45 kapitlet

text: 29 §

text: IL). Vid den beräkningen får värdet den 1 januari 1952 schablonmässigt beräknas till 10 % av fastighetens värde vid återlämnandet. För den som erhållit estniska statsobligationer kan värdet den 1 januari 1952 beräknas till 20 % av ersättningen.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Efter Sovjetunionens upplösning har den estländska staten påbörjat ett återlämnande av de fastigheter som konfiskerades vid det sovjetiska övertagandet av Estland i mitten på 1940-talet. Om den ursprungliga fastigheten inte kan återlämnas kan en annan fastighet erhållas som substitut.

text: Som alternativ kan ersättning även erhållas i form av estniska statsobligationer, s.k. "privatiseringskronor". Av den information som kunnat inhämtas framgår att denna ersättning är lågt beräknad och vanligtvis väsentligt understiger den ursprungliga fastighetens värde.

text: Fråga har uppkommit hur beskattningen ska ske när en fastighet återlämnats av den estniska staten, samt hur man ska hantera de fall att i Sverige bosatta personer erhåller estniska statsobligationer.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: För personer bosatta i Sverige gäller enligt

text: 3 kap. 3 §

text: IL obegränsad skattskyldighet. Det innebär att kapitalvinstberäkning även ska göras när en person som är bosatt i Sverige avyttrar en fastighet som är belägen utanför Sverige (

text: 2 kap. 2 §

text: IL,

text: 44 kap. 1 §

text: IL samt 45 kap. 1 § och 3 § st. 3 IL).

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Åtgärden att ersätta de ursprungliga ägarna till de konfiskerade fastigheterna är ett uttryck från estniska staten att den anser att de ursprungliga ägarna varit de rättmätiga ägarna hela tiden, och att den konfiskering som skedde vid det sovjetiska maktövertagandet på 1940-talet inte har giltighet.

text: Skatteverket anser därför att samma bedömning ska göras vid inkomstbeskattningen, och att fastigheterna vid en kapitalvinstberäkning ska anses ha varit i de privata ägarnas innehav hela tiden.

text: Avyttring av en återlämnad fastighet

text: När det gäller avyttring av en fastighet som efter den sovjetiska konfiskeringen återlämnats av estländska staten, ska kapitalvinstberäkning ske enligt bestämmelserna 44 -

text: 45 kap.

text: IL.

text: I de fall att den ursprungliga fastigheten inte kunnat återlämnas, men fastighetsägaren har erhållit en annan fastighet, anser skatteverket följande.

text: Byte jämställs per defintion med en onerös transaktion. Det som vanligtvis kännetecknar en onerös transaktion mellan två oberoende parter är en ömsesidig överenskommelse att egendom ska överlåtas på ett avtalat sätt, vid en avtalad tid och till ett avtalat pris. Det som skedde när ägarna till dessa fastigheter, utan ersättning, fråntogs sin egendom av den sovjetiska staten kan inte anses jämförlig med en normal onerös affär.

text: När det nya statsskicket nu återlämnar en annan fastighet, bör det inte ses som en avslutning av en tidigare överenskommen bytesaffär, utan är en åtgärd att som kompensation för förlorad egendom ställa en motsvarande egendom till den ursprunglige ägarens disposition. Det innebär att transaktionen inte har karaktären av en sådan bytesaffär som utlöser kapitalvinstbeskattning för den ursprungliga fastigheten.

text: Med hänsyn härtill anser Skatteverket att när det gäller kapitalvinstberäkningen ska den erhållna fastigheten jämställas med den tidigare fastigheten vad gäller beräkning av omkostnadsbelopp. Praktiska skäl talar också för en sådan lösning. Den erhållna fastigheten övertar därigenom den tidigare fastighetens anskaffningsutgift och omkostnadsbelopp.

text: Erhållna estniska obligationer

text: I enlighet med vad Skatteverket ovan anfört, så ska de ursprungliga ägarna anses ha varit de rättmätiga innehavarna av fastighetena under hela den sovjetiska konfiskationen.

text: I de fall att estniska staten inte återlämnat en fastighet, eller del av en fastighet, så har fastighetsägaren erhållit ersättning i form av estniska statsobligationer, i dagligt tal kallat "privatiseringskronor". Av vad som kunnat inhämtas genom kontakter med Estland, är den betalning som erhålls i form av "privatiseringskronor" låg i jämförelse med de värden som erhålls när en fastighet återlämnas.

text: Skatteverket anser att betalningen i form av statsobligationer ska ses som en köpeskilling för fastigheten. Ersättningen ska därför redovisas som en försäljning av fastigheten, och vinstberäkning ska ske enligt reglerna i 44 -

text: 45 kap.

text: IL.

text: Anskaffningsutgiften

text: Vid avyttring av fastighet ska kapitalvinstberäkning göras enligt svenska regler för avyttring av fastighet. Eftersom en ovannämnd fastighet har förvärvats före år 1952, ska enligt

text: 45 kap. 29 §

text: IL anskaffningstidpunkten anses vara den 1 januari år 1952, och som anskaffningsutgift vid denna tidpunkt ska tas upp fastighetens marknadsvärde den 1 januari år 1952. Om den faktiska ersättningen vid förvärvet överstiger marknadsvärdet enligt ovan, får istället ersättningen vid förvärvet anses vara fastighetens värde den 1 januari 1952. Det innebär att avdrag inte kan komma ifråga för förbättringsutgifter för tid före 1 januari 1952.

text: Att beräkna marknadsvärdet på en utomlands belägen fastighet vid årsskiftet 1951/1952 är även under normala förhållanden svårt med hänsyn till den långa tid som förflutit. Svårigheten blir inte mindre av att ifrågavarande fastigheter var belägna i östblocket, bakom dåvarande "järnridån", där någon normal fastighetsmarknad inte fanns.

text: Eftersom någon egentlig prisstatistik inte går att få fram, måste fastighetens värde den 1 januari 1952 beräknas efter skälig grund.Vid en sådan beräkning måste beaktas förändringarna i prisläget från 1952 fram till dags dato. Med hänsyn till de ovannämnda svårigheterna, har beräkningen gjorts med viss beaktande av prisförändringarna under motsvarande tid på en fastighet belägen i Sverige.

text: Skatteverket anser att anskaffningsutgiften vid kapitalvinstberäkningen vid tillämpningen av regeln om fastighets värde den 1 januari 1952 schablonmässigt får beräknas till 10 % av fastighetens värde vid tidpunkten för återlämnandet. Om fastigheten avyttras i nära anslutning till återlämnandet kan avyttringspriset anses motsvara värdet vid återlämnandet.

text: För den som har erhållit ersättning i form av estniska statsobligationer, eller s.k. "privatiseringskronor" kan 1952 års värde beräknas till en högre kvotdel av ersättningen. Den skattskyldige får i sådant fall beräkna 1952 års värde till 20 % av ersättningen.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 357195-05/111

title: Uppgift för identifiering av säljaren i förenklad faktura

text: Nytt: 2023-06-02

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1. Sammanfattning

text: I en förenklad faktura ska säljarens registreringsnummer till mervärdesskatt anges. Det är enligt Skatteverkets uppfattning tillräckligt om numret endast skrivs som person-/organisationsnummer.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: En förenklad faktura ska alltid innehålla uppgift för identifiering av säljaren i enlighet med

text: 11 kap. 9 § andra stycket 2 mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML. Avses med detta säljarens namn och adress eller ska säljarens registreringsnummer till mervärdesskatt framgå för att kravet ska anses uppfyllt?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 11 kap. 9 §

text: ML kan bestämmelserna om fakturors innehåll i

text: 11 kap. 8 §

text: ML frångås i vissa fall vid transaktioner inom landet. En sådan s.k. förenklad faktura ska enligt

text: 11 kap. 9 § andra stycket

text: ML alltid innehålla följande uppgifter:

text: datum för utfärdandet

text: identifiering av säljaren

text: identifiering av vilken typ av varor som levererats eller tjänster som tillhandahållits, och

text: den skatt som ska betalas eller uppgifter som gör det möjligt att beräkna denna.

text: I

text: prop. 2003/04:26 s. 78

text: anges följande om kravet på innehåll i förenklad faktura:

text: ”Enligt de nuvarande reglerna om förenkling av fakturans innehåll,

text: 11 kap. 5 § andra stycket

text: ML krävs uppgift om ersättningen, skattens belopp för varje skattesats utom när köparen är skyldig att betala skatten (s.k. omvänd skattskyldighet), den skattskyldiges registreringsnummer till mervärdesskatt eller person- eller organisationsnummer eller liknande uppgift, att köparen är skyldig att betala mervärdesskatt och övriga uppgifter som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldighet och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning. Ändringen innebär i förhållande till de nuvarande reglerna i ML att en förenklad faktura även skall innehålla uppgift om datum för utfärdande och identifiering av vilken typ av varor som har levererats eller tjänster som omsatts medan de krav som ställs idag på uppgift om ersättning samt övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och mottagarens avdragsrätt eller återbetalning inte längre behöver anges.”

text: Bestämmelsen i

text: 11 kap. 9 §

text: ML motsvaras av artikel 22.9 d i sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: ). Av direktivets bestämmelse framgår att fakturorna under alla omständigheter måste innehålla följande uppgifter:

text: Datum för utfärdandet.

text: Identifiering av den skattskyldige

text: Identifiering av vilken typ av varor som levererats eller tjänster som tillhandhållits.

text: Den skatt som ska betalas eller uppgifter som gör det möjligt att beräkna denna.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: De normala kraven på vad en faktura ska innehålla kan frångås i vissa fall när förutsättningar finns att utfärda en s.k. förenklad faktura. ML:s bestämmelse om vilka uppgifter en förenklad faktura ska innehålla har utformats mot bakgrund av bestämmelsen i

text: artikel 22.9 d

text: andra stycket i sjätte direktivet där det framgår vilka uppgifter som är obligatoriska i en sådan faktura. Av

text: 11 kap. 9 § andra stycket

text: ML framgår att det i en förenklad faktura alltid ska finnas uppgift för identifiering av säljaren. Uttalandet i

text: prop. 2003/04:26 s. 78

text: ger stöd för att någon förändring inte var avsedd jämfört med tidigare krav på att säljarens registreringsnummer ska anges i en sådan faktura. För att kunna säkerställa en identifiering av säljaren ska uppgiften vara otvetydig. Någon risk för förväxling får inte föreligga. Skatteverket anser därför att med uppgift för identifiering ska avses säljarens registreringsnummer till mervärdesskatt. Säljarens registreringsnummer ska därför anges i en förenklad faktura. Eftersom registreringsnumret för mervärdesskatt är konstruerat utifrån person- eller organisationsnumret är det enligt Skatteverkets uppfattning tillräckligt om numret endast skrivs som person-/organisationsnummer.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 357200-05/111

status: upphävt

title: Mervärdesskatt vid upplåtelser av uppläggningsplatser för båtar och uppställningsplatser för husvagnar

text: Nytt: 2023-06-09

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2023-06-09, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: mål C-428/02

text: anser Skatteverket att upplåtelse av uppläggningsplatser för båtar på land utgör skattepliktig omsättning enligt

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: 2.1 Uppläggningsplatser för båtar

text: EG-domstolen har i

text: mål C-428/02

text: från 2005-03-03 behandlat frågan om skatteplikt enligt sjätte mervärdesskattedirektivet (

text: ), sjätte direktivet, för upplåtelse av båtförtöjningsplats i vatten och båtuppläggningsplats på land.

text: Båtplatser i marina som upplåts för fritidsbåtar har redan tidigare betraktats som skattepliktiga upplåtelser enligt

text: 3 kap. 3 § första stycket 6

text: ML. Tillhandahållanden av platser för uppläggning av båtar på land har dock tidigare ansetts utgöra sådan fastighetsupplåtelse som är undantagen från skatteplikt enligt ML.

text: Med anledning av EG-domstolens avgörande har frågan nu uppkommit om upplåtelse av uppläggningsplatser för båtar ska omfattas av skatteplikt enligt ML.

text: 2.2 Uppställningsplatser för husvagnar

text: Upplåtelser av plats på camping omfattas av skatteplikt enligt

text: 3 kap. 3 § första stycket 4

text: ML. Tillhandahållande av platser för enbart uppställning av husvagnar, såsom vinteruppställning, har däremot tidigare ansetts utgöra skattefri upplåtelse av fastighet. Nu har frågan ställts om sådan upplåtelse, med hänsyn till bestämmelserna i sjätte direktivet, ska omfattas av den skatteplikt som gäller för upplåtelse av platser för parkering i

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Bestämmelser i ML och direktivet

text: Upplåtelse av nyttjanderätt till fastighet är undantaget från skatteplikt enligt

text: 3 kap. 2 §

text: ML.

text: Detta undantag omfattar dock inte ”upplåtelse av parkeringsplatser i parkeringsverksamhet” enligt

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML.

text: Av

text: 3 kap. 3 § första stycket 6

text: ML framgår vidare att ”upplåtelse av hamnar för fartyg” inte är undantaget från skatteplikt.

text: I sjätte direktivet återfinns bestämmelser om undantag från skatteplikt för upplåtelse av fastighet i

text: artikel 13

text: B b. Där anges att medlemsstaterna ska undanta utarrendering och uthyrning av fast egendom från skatteplikt. Detta gäller dock inte för ”uthyrning av lokaler och platser för parkering av fordon” enligt punkten 2. Någon valfrihet föreligger inte för medlemsstaterna när det gäller den skatteplikt som föreskrivs i denna punkt.

text: Som yrkesmässig verksamhet räknas enligt

text: 4 kap. 8 §

text: ML inte sådan verksamhet som bedrivs av en ideell förening, när inkomsten av verksamheten utgör sådan inkomst av näringsverksamhet för vilken skattskyldighet inte föreligger enligt

text: 7 kap.

text: 7 § första

text: och

text: andra stycket

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: 3.2 EG-domstolens avgöranden

text: Mål C-428/02

text: , Fonden Marselisborg Lystbådehavn, avser hur

text: artikel 13

text: B b ska tolkas med avseende på upplåtelse av båtförtöjningsplatser i vatten och båtuppläggningsplatser på land. Upplåtelserna kan ske gemensamt eller var för sig. De båtuppläggningsplatser som det rör sig om i målet består av en numrerad båtvagga, dvs. en ställning som båten placeras på. Hyrestagaren har tillträde till denna för att övervaka och underhålla sin båt (punkt 14). EG-domstolen har först ansett att

text: artikel 13

text: B b i sjätte direktivet ska tolkas så, att begreppet uthyrning av fast egendom omfattar uthyrning av platser för förtöjning av båtar och uppläggningsplatser för båtar (punkt 36).

text: De olika språkversionerna av

text: artikel 13

text: B b punkt 2 är inte samstämmiga avseende de termer som används för begreppet fordon. I vissa språkversioner omfattar begreppet transportmedel i allmänhet, inbegripet luftfartyg och båtar. I andra språkversioner, såsom i den svenska, används ett mer precist begrepp som huvudsakligen avser transportmedel på land. Eftersom de olika språkversionerna skiljer sig åt ska bestämmelsen tolkas mot bakgrund av den allmänna systematiken i och syftet med de föreskrifter som den ingår i (punkterna 41-42).

text: Av domen framgår att bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b punkten 2 inte ska ges en snäv tolkning. Vidare framgår att inget av de överväganden, däribland socialpolitiska sådana, som haft betydelse vid införandet av undantaget från skatteplikt för uthyrning av fast egendom anses tillämpliga på upplåtelse av båtplatser under de omständigheter som föreligger i målet.

text: Artikel 13

text: B b punkten 2 ska enligt EG-domstolen tolkas så att den är allmänt tillämplig på uthyrning av platser för parkering av samtliga transportmedel, inbegripet båtar. Begreppet fordon som förekommer i denna punkt ska därför, med beaktande av syftet med bestämmelsen, tolkas så att det även omfattar båtar (punkterna 43-47).

text: EG-domstolen har i ett tidigare avgörande,

text: Morten Henriksen, bedömt om uthyrning av platser i garage utgör ett skattepliktigt tillhandahållande. Av avgörandet framgår att bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b punkten 2 inte ska ges en restriktiv tolkning. Vidare omfattar bestämmelsen inte enbart upplåtelse av öppna platser utan uthyrning av alla platser som är utformade för att användas till parkeringsändamål, inklusive garageplatser. Detta trots att det i målet hade framförts invändningen att skatteplikt för upplåtelse av parkering enbart skulle bli aktuellt vid korttidsupplåtelser (punkt 9).

text: 3.3 Nationell rättspraxis

text: I förhandsbeskedsärendet

text: RÅ 2003 ref 80

text: fastställde Regeringsrätten 2003-10-24 ett av Skatterättsnämnden meddelat förhandsbesked. Regeringsrätten gjorde samma bedömning som Skatterättsnämnden i frågan om en bostadsrättsförenings upplåtelse av parkeringsplats till utomstående utgör sådan parkeringsverksamhet som avses i

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML. I motiveringen uttalade Skatterättsnämnden bl.a. följande med avseende på bestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 5.

text: ”De rättstillämpande myndigheterna i EG har en långtgående skyldighet att lojalt tillämpa de nationella bestämmelserna i ljuset av EG-rätten. Med hänsyn härtill och då det inte kan anses föreligga något hinder mot att tillämpa den i ärendet aktuella bestämmelsen i överensstämmelse med sjätte mervärdesskattedirektivet, finner nämnden att så skall ske”.

text: 4. Skatteverkets bedömning

text: 4.1 Uppläggningsplatser för båtar

text: Av EG-domstolens avgörande i

text: mål C-428/02

text: framgår att bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b punkten 2 om skattplikt för ”uthyrning av lokaler och platser för parkering av fordon” ska anses allmänt tillämplig på parkering av samtliga transportmedel inklusive båtar.

text: Omständigheterna i målet var sådana att det var fråga om såväl upplåtelse av båtförtöjningsplatser i vatten som båtuppläggningsplatser på land. EG-domstolens avgörande får anses innebära att även uthyrning av uppläggningsplatser för båtar på land omfattas av skatteplikt enligt

text: artikel 13

text: B b punkten 2.

text: Fråga blir då om det är möjligt att tolka bestämmelsen i

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML i enlighet med direktivets bestämmelse. Det har i

text: RÅ 2003 ref 80

text: ansetts möjligt att tolka bestämmelsen i enlighet med

text: artikel 13

text: B b punkten 2. Bestämmelsen i ML har också ansetts EG-konform i

text: SOU 1994:88

text: (s. 110 samt 114) och

text: SOU 2002:74

text: (s. 665). Något hinder kan inte anses föreligga mot att tolka ML:s bestämmelse i enlighet med sjätte direktivet. Bestämmelsen i

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML ska därför tolkas i enlighet med bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b i sjätte direktivet.

text: mål C-428/02

text: anser Skatteverket därför att upplåtelse av uppläggningsplatser för båtar på land utgör skattepliktig omsättning enligt

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML. Om en sådan upplåtelse görs i en yrkesmässig verksamhet föreligger därmed skattskyldighet till mervärdesskatt för omsättningen.

text: Ideella föreningar som är inskränkt skattskyldiga och undantagna inkomstbeskattning för viss näringsverksamhet enligt

text: 7 kap. 7 §

text: IL anses inte bedriva verksamheten yrkesmässigt enligt ML. De båtklubbar som uppfyller kraven för inskränkt skattskyldighet (jfr RÅ85 1:27) och som upplåter uppläggningsplatser till medlemmar bedriver en sådan verksamhet. De behöver därför inte ta ut mervärdesskatt på upplåtelse av uppläggningsplatser i den verksamheten.

text: 4.2 Uppställningsplatser för husvagnar

text: Artikel 13

text: B b punkt 2 omfattar uthyrning av alla platser utformade för att parkera fordon, inklusive garageplatser. Skatteplikten i bestämmelsen får anses omfatta även långtidsupplåtelse av platser för enbart uppställning av fordon (jfr

text: samt

text: ). Detta oaktat om platsen är belägen utomhus eller i garage.

text: När det gäller om en husvagn utgör ett sådant fordon som avses i bestämmelsen i

text: artikel 13

text: B b punkten 2 i sjätte direktivet så har EG-domstolen ansett att bestämmelsen ska tolkas så att den även är tillämplig på båtar. .Vidare ska bestämmelsen inte ges en restriktiv tolkning. Med hänsyn till detta och till bestämmelsens syfte får skatteplikten även anses omfatta upplåtelse av platser för enbart uppställning av husvagnar.

text: Vid en tolkning av bestämmelsen i

text: 3 kap. 3 § första stycket 5

text: ML mot bakgrund av direktivets bestämmelse omfattar skatteplikten därför, enligt Skatteverkets uppfattning, även upplåtelse av platser för vinteruppställning av husvagnar.

text: ”Mot bakgrund av EG-domstolens avgörande i

text: mål C-428/02

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML. Ideella föreningar som är inskränkt skattskyldiga och undantagna inkomstbeskattning för viss näringsverksamhet anses inte bedriva verksamheten yrkesmässigt enligt ML. De båtklubbar som är inskränkt skattskyldiga och som upplåter uppläggningsplatser till medlemmar bedriver en sådan verksamhet. Mervärdesskatt behöver därför inte tas ut på upplåtelse i den verksamheten.

text: Även upplåtelse av platser för enbart uppställning av husvagnar, såsom vinteruppställning, omfattas av skatteplikt enligt ML.” (Se dnr.

text: 130 357200-05/111

text: Vid kontroll bör åtgärder, som föranleds av nämnda styrsignal, vara framåtsyftande. Beslut på initiativ av Skatteverket ska därför, i normalfallet, inte avse upplåtelser under redovisningsperioder före 2005-09-01.

text: I de fall en skattskyldig begär omprövning begränsas rätten till avdrag för ingående skatt bakåt i tiden av bestämmelserna i 21 kap. 4§

text: skattebetalningslagen (1997:483)

text: . Detta innebär att begäran om omprövning ska ha kommit in till Skatteverket senast sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret gått ut. Med beskattningsår avses det kalenderår som närmast föregått taxeringsåret, eller om räkenskapsåret inte sammanfaller med kalenderåret (brutet räkenskapsår), det räkenskapsår som utgått närmast före taxeringsåret. Under år 2005 kan omprövning begäras för beskattningsår som gått ut under 1999, t.ex. 1 juli 1998 – 30 juni 1999.

text: En grundförutsättning för avdragsrätt är att utgående skatt redovisas för perioderna i fråga.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 357492-05/111

title: Förseningsavgift när självdeklaration ska lämnas av förmyndare, god man eller förvaltare

text: 1 Sammanfattning

text: Har självdeklaration inte kommit in inom föreskriven tid ska förseningsavgift inte tas ut av en skattskyldig vars deklarationsskyldighet ska fullgöras av förmyndare, förvaltare eller god man.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Fråga har väckts om förseningsavgift ska tas ut när en självdeklaration, som ska lämnas av en skattskyldigs företrädare som förordnats av det allmänna eller som annars inte valts av den han företräder, inte kommer in inom föreskriven tid.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 5 kap. 9 § taxeringslagen

text: (TL) ska förseningsavgift tas ut om en skattskyldig inte kommer in med en självdeklaration inom föreskriven tid. Deklarationsskyldigheten ska för en omyndig person och för en person för vilken god man eller förvaltare förordnats enligt

text: 11 kap.

text: eller

text: 7 §

text: föräldrabalken

text: fullgöras av den omyndiges förmyndare, den gode mannen respektive förvaltaren (19 kap. 1 § p. 1 och 2 lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter). Enligt 5 kap. 14 § TL ska den skattskyldige helt eller delvis befrias från förseningsavgift om förseningen framstår som ursäktlig eller om det annars skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp.

text: 1999 års skattetilläggskommitté gjorde i sitt betänkande

text: SOU 2001:25, s. 217

text: f, bedömningen att skattetillägg torde vara att betrakta som ett straff i Europakonventionens mening och att det därför var otänkbart att låta skattetillägg drabba den för vilken ställföreträdare förordnats av det allmänna eller som annars inte själv valt sin ställföreträdare om ställföreträdaren lämnat oriktig uppgift i självdeklarationen. I princip kan kommittén sägas ha haft samma uppfattning beträffande förseningsavgift, eftersom kommittén uttalade (s. 273) att om förseningsavgifterna höjdes till de nivåer som numera föreskrivs i 5 kap. 10 och 11 §§ TL allt talade för att även sådana avgifter skulle komma att anses som straff i Europakonventionens mening.

text: I kommentaren till 5 kap. 14 § TL i

text: prop. 2002/03:106, s. 243

text: uttalade regeringen att skattetillägg med fullt belopp inte ska tas ut när deklarationen avgetts av förmyndare, förvaltare eller god man. Regeringen ansåg att ett skattetillägg i nämnda situation inte stod i rimlig proportion till felet eftersom det var någon annan än den skattskyldige som gjort fel och det därför borde vara oskäligt att ta ut skattetillägg av den skattskyldige. Vad gäller förseningsavgift uttalade regeringen (s. 192) enbart att det inte fanns anledning att anta att förseningsavgifterna skulle komma att betraktas som straff enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: och, om så ändå vore fallet, att lagstiftningen uppfyllde rättssäkerhetsgarantierna i artikel 6.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Med anledning av regeringens ovan nämnda uttalande angående uttag av skattetillägg på fel som gjorts av företrädare för den skattskyldige, och skattetilläggskommitténs ovan nämnda ståndpunkt i samma fråga har Skatteverket i annat sammanhang uttalat som sin uppfattning, att hel befrielse från skattetillägg ska medges i de fall en oriktig uppgift lämnats av en företrädare som den skattskyldige inte själv valt.

text: Vad avser förseningsavgift har regeringen i nämnda proposition inte direkt uttalat sig om vad som gäller om det är en företrädare för den skattskyldige som underlåtit att ge in vederbörlig deklaration i rätt tid. I skattetilläggshänseende har emellertid grunden för regeringens ståndpunkt varit att det är någon annan än den skattskyldige som gjort fel och att det därför bör anses oskäligt att ta ut skattetillägg av den skattskyldige. Enligt Skatteverkets mening måste det synsättet också få fullt genomslag såvitt avser förseningsavgifter i nu aktuella fall. Den skattskyldige skulle ju annars drabbas av avgift på grund av ett fel som någon annan gjort.

text: Skatteverket är således av uppfattningen att det föreligger grund för att medge hel befrielse från förseningsavgift i de fall en självdeklaration som ska lämnas av en förmyndare, god man eller förvaltare inte kommer in inom föreskriven tid. Någon förseningsavgift ska därför inte tas ut i dessa fall.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 358414-05/111

nyckelord:
Förvaltningsrätt & förfarande
Skattetillägg & andra sanktionsavgifter

title: Beloppsgränser för uttag av skattetillägg och för eftertaxering respektive efterbeskattning

text: 1 Sammanfattning

text: Skattetillägg ska inte tas ut om det skattebelopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Med obetydligt skattebelopp avses enligt Skatteverkets mening att skattebeloppet inte överstiger 10 procent av prisbasbeloppet enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring.

text: Eftertaxering respektive efterbeskattning ska ske endast om den avser belopp av någon betydelse. Med belopp av någon betydelse avses enligt Skatteverkets mening att skattebeloppet överstiger 10 procent av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

text: Med skattebelopp avses den faktiska skatten utom i underskottsfall. I dessa fall jämställs med faktisk skatt en fjärdedel av minskningen av underskottet.

text: Vid bedömningen av om beloppsgränsen uppnåtts ska vid beslut enligt

text: taxeringslagen

text: (TL) det prisbasbelopp som gäller för det taxeringsår som beslutet avser tillämpas. Vad gäller beslut enligt

text: skattebetalningslagen

text: (SBL) ska det prisbasbelopp som gäller för det år som skattedeklaration rätteligen har eller skulle ha lämnats tillämpas.

text: Denna styrsignalen ska tillämpas från och med 2005 års taxering och på skatt och avgift som avser redovisningsperiod som ska redovisas i skattedeklaration efter den 1 juli 2005.

text: I bilaga till denna styrsignal behandlas ett antal frågor rörande beloppsgränserna i speciella situationer.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Bestämmelser om skattetillägg infördes 1972 och redan från början fanns bestämmelser innebärande att skattetillägg skulle efterges om det belopp som kunde ha undandragits var ringa. Vad som kunde anses som ringa belopp utvecklades inte i förarbetena till lagstiftningen (

text: prop. 1971:10

text: ) utan närmare föreskrifter om befrielse skulle enligt uttalande i nämnda prop. meddelas av Riksskatteverket (RSV). Vidare uttalades (s. 271f) att den praxis som utvecklats beträffande gränsen för belopp som bör föranleda eftertaxering kunde vara vägledande. Enligt de senast meddelade rekommendationerna från RSV om tillämpningen av bestämmelserna om skattetillägg och förseningsavgift enligt TL (RSV Dt 1992:7) avses med ringa belopp vid bestämmandet av underlaget för statlig och kommunal inkomstskatt belopp som inte överstiger 5 000 kr (taxerad inkomst). Några rekommendationer såvitt gäller ringa belopp avseende skattetilläggsbeslut enligt SBL finns inte för närvarande. I förarbetena till de skattetilläggsregler som trädde i kraft den 1 juli 2003 (

text: prop. 2002/03:106

text: ) uttalas, varken beträffande skattetillägg enligt TL eller SBL, vad som bör avses med obetydligt (ringa) belopp.

text: Vad gäller eftertaxering respektive efterbeskattning saknas rekommendationer om vad som avses med belopp av någon betydelse. Enligt ett uttalande i förarbetena till nu gällande taxeringslag (

text: prop. 1989/90:74 s. 407

text: ) bör med belopp av någon betydelse vid inkomsttaxeringen avses ca 5 000 kr taxerad inkomst. Vad som avses med belopp av någon betydelse vid efterbeskattning enligt SBL har inte berörts i förarbetena till den lagen.

text: De bestämmelser på skattetilläggsområdet som trädde i kraft den 1 juli 2003 har gett upphov till frågor om vilka beloppsgränser som bör gälla. Motsvarande frågor har aktualiserats även på eftertaxerings- respektive efterbeskattningsområdet. Med hänsyn till att beloppsgränserna har viss koppling till penningvärdet och till att dessa ska kunna tillämpas på alla berörda skatter behövs en ordning som innebär att beloppsgränserna automatiskt justeras med jämna mellanrum, t.ex. i takt med penningvärdets förändring. Fördelen med en sådan ordning är att det i det enskilda fallet inte kommer att råda någon tvekan om vilken beloppsgräns som ska gälla.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt 5 kap. 8 § p. 5 TL ska skattetillägg inte tas ut om det skattebelopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Motsvarande bestämmelse i SBL finns i 15 kap. 7 § p. 4.

text: Enligt 4 kap. 18 § första stycket TL får eftertaxering med några undantag ske endast om den avser belopp av någon betydelse. I SBL finns motsvarande bestämmelse i 21 kap. 13 § första stycket.

text: Av 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring framgår att ett prisbasbelopp ska fastställas för varje år av regeringen.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Enligt 5 kap. 8 § p. 5 TL och 15 kap. 7 § p. 4 SBL ska inte skattetillägg tas ut om det skattebelopp som den skattskyldige kunde ha undandragit genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. När det gäller skattetillägg enligt TL har dock RSV i sina rekommendationer utgått ifrån underlaget för att ta ut skatt.

text: Vad gäller eftertaxering avses med belopp av någon betydelse i 4 kap. 18 § TL underlaget för att ta ut skatt, vilket är en skillnad mot den ordning som gällde enligt den gamla

text: taxeringslagen (1956:623)

text: , GTL. Enligt

text: 114 §

text: GTL fick nämligen eftertaxering endast ske om den avsåg skatt som inte var ringa. I praxis kom dock domstolarna i allmänhet att bortse från skatten och i stället utgå från underlaget för att ta ut skatt. I förarbetena till den nu gällande

text: taxeringslagen

text: prop. 1989/90:74

text: ) kommenteras inte denna lagändring.

text: Mot bakgrund av att skattetillägg enligt Europakonventionen utgör ett straff är det av stor vikt att olika förseelser, som skulle ha lett till lika stora skatteundandraganden, behandlas lika vid bedömningen av om skattetillägg ska tas ut eller inte. Bland annat på grund av inkomstskatternas progressivitet kan sådan likformighet inte uppnås om bedömningen av om skattetillägg enligt TL ska tas ut görs utifrån underlaget för att ta ut skatt. Med hänsyn härtill saknas, enligt Skatteverkets uppfattning, bärande skäl för att mot lagtextens lydelse utgå från någonting annat än skattebeloppet vid bedömningen av om beloppsgränsen är uppnådd vid uttag av skattetillägg.

text: Beträffande eftertaxering anser Skatteverket att den harmonisering som under lång tid gällt mellan ”obetydligt belopp” och ”belopp av någon betydelse” även fortsättningsvis bör gälla. Belopp av någon betydelse vid eftertaxering bör därför, enligt Skatteverkets uppfattning, bedömas utifrån det skattebelopp som den tänkta eftertaxeringen skulle medföra.

text: Att utgå från skattebeloppet vid såväl eftertaxering som skattetillägg enligt TL är vidare mest praktiskt eftersom en sådan ordning enbart kräver fastställande av en enda beloppsgräns. Dessutom medför en sådan ordning att det inte kommer att råda någon tvekan om vilken beloppsgräns som ska gälla i det enskilda fallet. Inom skattebetalningsområdet har det av naturliga skäl alltid varit skattebeloppets storlek som avgjort om beloppsgränsen uppnåtts.

text: När det gäller beloppsgränserna för eftertaxering och skattetillägg enligt TL kan konstateras att dessa, med undantag för några år, har följts åt. Att så också torde ha varit avsikten framgår av ovan nämnda uttalande i

text: prop. 1971:10

text: . I

text: prop. 1989/90:74, s. 407

text: , uttalades att beloppsgränsen för eftertaxering borde vara ca 5 000 kr taxerad inkomst. Den beloppsgränsen kom också att inflyta i RSV Dt 1992:7 som en gräns för påförande av skattetillägg. Skatten på en höjning av taxeringen med 5 000 kr för en löntagare med normal lön i 1989 års penningvärde motsvarar ca 10 procent av då gällande basbelopp. Med hänsyn härtill anser Skatteverket att beloppsgränsen för eftertaxering och skattetillägg enligt TL bör motsvara 10 procent av prisbasbeloppet. Motsvarande bör gälla för efterbeskattning och skattetillägg enligt SBL.

text: Enligt Skatteverkets bedömning bör, mot bakgrund av det ovan anförda, utgångspunkten för bedömningen av om berörda beloppsgränser uppnåtts vid beslut enligt TL vara 10 procent av det prisbasbelopp som gäller för det taxeringsår som beslutet avser. Beträffande beslut enligt SBL bör det prisbasbelopp som gäller för det år som skattedeklaration rätteligen har eller skulle ha lämnats tillämpas. Således ska inte eftertaxering ske eller skattetillägg enligt TL tas ut om skattebeloppet uppgår till högst 10 procent av det prisbasbelopp som gäller för aktuellt taxeringsår. Vidare ska inte efterbeskattning ske eller skattetillägg enligt SBL tas ut om skattebeloppet uppgår till högst 10 procent av det prisbasbelopp som gäller för det år som skattedeklaration rätteligen har eller skulle ha lämnats.

text: Vid beslut enligt TL avses med skatt, utom i underskottsfall, den faktiska skatteeffekten oavsett vilken skatt som är i fråga. Beträffande underskott av tjänst eller näringsverksamhet som inte utnyttjas taxeringsåret jämställs med faktisk skatt en fjärdedel av minskningen av underskottet. Vid beslut enligt SBL avses med skatt bl.a. mervärdesskatt, arbetsgivaravgifter och avdragen skatt. Beträffande punktskatter avses varje skatt för sig.

text: Denna styrsignal ska tillämpas på bestämmelser i TL från och med 2005 års taxering och på bestämmelser i SBL på skatt och avgift som avser redovisningsperiod som ska redovisas i skattedeklaration efter den 1 juli 2005.

text: Bilaga till styrsignal om beloppsgränser för uttag av skattetillägg och för eftertaxering respektive efterbeskattning

text: 1 Skattetillägg

text: 1.1 Varje skatteslag bedöms för sig

text: Av

text: prop. 2002/03:106 s. 238

text: framgår att någon ändring av tillämpningen av regeln om obetydligt belopp inte är avsedd och att även fortsättningsvis varje skatteslag som påverkas av den oriktiga uppgiften ska bedömas för sig. I nämnda prop. hänvisas till RÅ 1982 1:3. Det rättsfallet avser 1977 års inkomsttaxering då sammanlagda beloppet av den skattskyldiges inkomster från olika förvärvskällor minskat med vissa avdrag utgjorde taxerad inkomst till kommunal respektive statlig inkomstskatt. Numera fastställs inte någon för samtliga inkomster gemensam taxerad inkomst utan i stället fastställs, såvitt avser fysiska personer och dödsbon, taxerad förvärvsinkomst för inkomster av tjänst och näringsverksamhet, medan inkomst av kapital fastställs för sig. Även underlag för andra skatter, t.ex. förmögenhetsskatt, fastighetsskatt etc. fastställs för sig. Taxerad förvärvsinkomst, inkomst av kapital etc. utgör sådana skatteslag som enligt uttalandet i ovan nämnda prop. ska bedömas för sig. På skattebetalningsområdet finna bl.a. följande skatteslag, vilka också ska bedömas för sig; mervärdesskatt, arbetsgivaravgifter, avdragen skatt samt var och en av de punktskatter som räknas upp i

text: 1 kap. 1 § andra stycket

text: SBL. Det sagda innebär att om två oriktiga uppgifter hänförliga till två skilda skatteslag lämnats och det undandragna skattebeloppet beträffande den ena är högst 10 % av aktuellt prisbasbelopp och det undandragna skattebeloppet beträffande den andra överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp tas skattetillägg enbart ut på den sistnämnda.

text: 1.2 Sammanläggning inom varje skatteslag

text: Av

text: prop. 1971:10 s. 213

text: och

text: framgår att RSV ska meddela närmare anvisningar för tillämpning av eftergiftsgrunderna och då särskilt tillämpningen av ringabeloppsregeln. I

text: prop. 1977/78:136 s. 207

text: uttalas att beloppsgränsen för eftergift på grund av ringa belopp i praktiken har bestämts till 1 000 kr i undanhållen inkomst i normalfallet. Vidare uttalas i nämnda prop. att "om flera ringa belopp föreligger bör denna gräns förskjutas uppåt till 1 500 kr. Eftergift bör alltså medges om avvikelsen som i och för sig grundar skattetillägg sammanlagt inte överstiger 1 500 kr. om inte något av dem är större än 1 000 kr." Vad som avses med flera ringa belopp framgår inte. Med hänsyn till att skattetillägg anses som straff enligt Europakonventionen bör förarbetena tolkas till förmån för den skattskyldige, varför med uttrycket flera bör avses två eller flera ringa (obetydliga) belopp.

text: Ovanstående innebär följande:

text: 1. Om två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och det sammanlagda undandragna skattebeloppet inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp ska något skattetillägg inte tas ut.

text: 2. Om två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och respektive undandraget skattebelopp inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp och det sammanlagda skattebeloppet inte överstiger 15 % av prisbasbeloppet ska något skattetillägg inte tas ut.

text: 3. Har två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och respektive undandraget skattebelopp inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp men det sammanlagda undandragna skattebeloppet överstiger 15 % av prisbasbeloppet tas skattetillägg ut avseende samtliga oriktiga uppgifter.

text: 4. Har två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag är det tillräckligt att ett av de undandragna skattebeloppen överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp för att skattetillägg ska kunna tas ut avseende samtliga oriktiga uppgifter.

text: 1.3 Sammanläggning av flera taxeringsår eller redovisningsperioder

text: Av

text: prop. 1977/78:136 s. 207

text: framgår att ringabeloppsregeln vid uttag av skattetillägg bör tillämpas i varje mål för sig och att således ringa belopp vid ett års taxering inte ska läggas samman med ringa belopp vid eftertaxering (som vid den tiden var en tilläggstaxering) för samma år. I nämnda prop. uttalade departementschefen att "skälet härför var av praktisk natur. Bl.a. kan inte ändringar i den årliga taxeringen avseende mål om skattetillägg iakttas ex officio i fråga om skattetillägg vid eftertaxeringen". Sådana praktiska hinder finns inte i den nuvarande ordningen med sakprocess och femårig omprövningsfrist. Även om det inte längre finns några sådana praktiska hinder saknas dock lagstöd för att lägga samman belopp avseende olika taxeringsår. Mot bakgrund av att skattetillägg är ett straff i Europakonventionens mening bör dessutom skattetilläggsbestämmelserna tolkas på ett för den skattskyldige mindre betungande sätt. Skatteverket gör därför bedömningen att det föreligger ett hinder mot att vid uttag av skattetillägg göra en analogitolkning med vad som gäller på eftertaxeringsområdet och möjligheterna där att lägga samman flera år vid bedömningen av beloppsrekvisitet.

text: Motsvarande resonemang måste gälla även på skattebetalningsområdet. Någon möjlighet att vid bedömningen av beloppsrekvisitet lägga samman flera beskattningsperioder finns därför inte. Detta innebär att någon särskild beloppsgräns inte ska gälla ens av det skälet att samma slags oriktiga uppgift har lämnats i flera skattedeklarationer.

text: 2 Eftertaxering/efterbeskattning

text: 2.1 Varje skatteslag bedöms för sig

text: I linje med vad som anförts ovan beträffande skattetillägg bör även vad gäller eftertaxering/efterbeskattning varje skatteslag bedömas för sig. Det sagda innebär att om två oriktiga uppgifter hänförliga till två skilda skatteslag lämnats och det undandragna skattebeloppet beträffande enbart den ena uppgiften men inte beträffande den andra överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp ska eftertaxering/efterbeskattning ske enbart av den förstnämnda.

text: 2.2 Sammanläggning inom varje skatteslag

text: Något stöd i form av förarbetsuttalande eller liknande finns inte för att förskjuta beloppsgränsen uppåt när det föreligger två eller flera oriktiga uppgifter i samma skatteslag. Mot bakgrund av att förutsättningarna för eftertaxering/efterbeskattning och påförande av skattetillägg i flera avseenden är identiska är det Skatteverkets uppfattning att den princip som gäller sammanläggning inom varje skatteslag beträffande skattetillägg också bör gälla vid eftertaxering/efterbeskattning. En sådan princip är också till fördel för den skattskyldige.

text: Ovanstående innebär följande:

text: 1. Om två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och det sammanlagda undandragna skattebeloppet inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp ska eftertaxering/efterbeskattning inte ske.

text: 2. Om två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och respektive undandraget skattebelopp inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp och det sammanlagda skattebeloppet inte överstiger 15 % av prisbasbeloppet ska eftertaxering/efterbeskattning inte ske.

text: 3. Har två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag och respektive undandraget skattebelopp inte överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp men det sammanlagda undandragna skattebeloppet överstiger 15 % av prisbasbeloppet kan eftertaxering/efterbeskattning ske beträffande samtliga oriktiga uppgifter.

text: 4. Har två eller flera oriktiga uppgifter lämnats i samma skatteslag är det tillräckligt att ett av de undandragna skattebeloppen överstiger 10 % av aktuellt prisbasbelopp för att eftertaxering/efterbeskattning ska kunna ske beträffande samtliga oriktiga uppgifter.

text: 2.3 Sammanläggning av flera taxeringsår eller redovisningsperioder

text: Av

text: prop. 1989/90:74 s. 407

text: kan utläsas att när oriktig uppgift lämnats under fler än ett taxeringsår beträffande samma slags fråga krävs det för eftertaxering inte att det undandragna skattebeloppet för något av åren uppgår till gällande beloppsgräns. Uttalandet måste tolkas på det sättet att en förutsättning för eftertaxering i sådana fall är att det sammanlagda undandragna beloppet överstiger den beloppsgräns som gäller för ett enstaka år. Den beloppsgräns som gäller för enstaka år är, vilket framgår ovan, 10 % av aktuellt prisbasbelopp. Enligt Skatteverkets uppfattning bör, för att eftertaxering ska kunna ske, respektive undandraget skattebelopp uppgå till åtminstone hälften av det aktuella årets beloppsgräns samt det totala undandragna beloppet överstiga 15 % av det prisbasbelopp som gäller för det senast berörda året.

text: Motsvarande ordning bör gälla på skattebetalningsområdet dock med den skillnaden att hänsyn också måste tas till antalet berörda redovisningsperioder. Enligt Skatteverkets uppfattning bör, när fler än sex redovisningsperioder berörs, efterbeskattning kunna ske även avseende redovisningsperioder för vilka det undandragna skattebelopp något understiger hälften av den för perioden gällande beloppsgränsen. Berörs fler än 12 redovisningsperioder kan gränsen för efterbeskattning sättas ytterligare något lägre.

text: Ovanstående innebär följande:

text: 1. Har samma slags oriktiga uppgift lämnats för två eller flera taxeringsår och överstiger respektive undandraget skattebelopp 5 % av det för året gällande prisbasbeloppet och det totala undandragna skattebeloppet 15 % av det prisbasbelopp som gäller det senast aktuella året, kan eftertaxering ske för samtliga taxeringsår.

text: 2. Har samma slags oriktiga uppgift lämnats för två eller flera, dock högst sex, redovisningsperioder och överstiger respektive undandraget skattebelopp för envar av perioderna 5 % av det prisbasbelopp som ska tillämpas för perioden och det totala undanhållna skattebeloppet 15 % av det prisbasbelopp som ska tillämpas för den senast berörda perioden, kan efterbeskattning ske för samtliga redovisningsperioder.

text: 3. Har samma slags oriktiga uppgift lämnats för fler än sex redovisningsperioder kan efterbeskattning ske dels för sådana perioder för vilka de undandragna skattebeloppen överstiger 5 % av för respektive period tillämpliga prisbasbelopp, dels för sådana perioder för vilka de undandragna skattebeloppen något understiger 5 % av för respektive period tillämpligt prisbasbelopp. Berörs fler än 12 redovisningsperioder kan gränsen för efterbeskattning sättas ytterligare något lägre.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 358422-05/111

title: Väsentlig ekonomisk betydelse enligt 2 kap. 4 § p. 2 taxeringslagen

text: Nytt: 2019-05-09

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet ”Upphävande av ställningstagandet Väsentlig ekonomisk betydelse enligt 2 kap. 4 § p. 2

text: taxeringslagen

text: ”, dnr 2 02 200827-19/111 .

text: 1 Sammanfattning

text: Ett ärende ska enligt 2 kap. 4 § p. 2

text: taxeringslagen (1990:324)

text: , TL, avgöras i skattenämnd om ärendet avser en skälighets- eller bedömningsfråga av väsentlig ekonomisk betydelse för den skattskyldige. Är frågan inte av väsentlig ekonomisk betydelse för den skattskyldige kan ärendet avgöras av tjänsteman. Väsentlighetskravet bör enligt Skatteverkets mening generellt knytas till skatteeffekten av det tilltänkta beslutet. Med den utgångspunkten får enligt Skatteverkets bedömning tjänsteman avgöra ärende om det skattebelopp som ska tas ut med anledning av beslut i en fråga som rör fysiska personer och dödsbon inte uppenbart överstiger 20 procent av prisbasbeloppet enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring. Detsamma bör gälla för andra juridiska personer än dödsbon i fall omsättningen uppgår till högst 250 prisbasbelopp. Om omsättningen för sådana personer överstiger 250 prisbasbelopp men är högst 10 000 prisbasbelopp gäller i stället för 20 procent av prisbasbeloppet ett prisbasbelopp och överstiger omsättningen 10 000 prisbasbelopp gäller två prisbasbelopp. Övriga ärenden av skälighets- eller bedömningskaraktär ska avgöras i skattenämnd.

text: Med skattebelopp avses den faktiska skatten utom i underskottsfall. I dessa fall jämställs med faktisk skatt en fjärdedel av minskningen av underskottet.

text: Om avvikelsen gäller flera skälighets- eller bedömningsfrågor som inte var för sig men sammantaget avser ett väsentligt belopp bör dock beslut fattas i skattenämnd oavsett om frågorna gäller samma eller skilda skatteslag.

text: Beslut om skattetillägg ska oavsett beloppets storlek alltid fattas i skattenämnd.

text: Vid bedömningen av om beloppsgränsen uppnåtts ska det prisbasbelopp tillämpas som gäller för det år då beslutet ska fattas.

text: Denna styrsignal tillämpas på beslut som fattas efter den 1 juli 2005.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Enligt förarbetena till nu gällande taxeringslag (

text: prop. 1989/90:74 s. 280

text: ) ska bedömningen av vad som enligt 2 kap. 4 § p. 2 TL är av väsentlig ekonomisk betydelse göras utifrån den skattskyldiges egna förhållanden. I nämnda prop. uttalas att för en normal löntagare måste frågan gälla en taxerad inkomst på minst 10 000 kr enligt dåvarande penningvärde för att vara av väsentlig ekonomisk betydelse medan det för större företag krävs ett mångdubbelt större belopp.

text: Från och med 1992 års taxering fastställs inte någon för samtliga inkomstslag gemensam taxerad inkomst, varför uttalandet i förarbetena i stället har tillämpats på taxerad förvärvsinkomst, inkomst av kapital och, vad gäller andra juridiska personer än dödsbon, inkomst av näringsverksamhet för sig. Beträffande andra skatter har bedömningen utgått ifrån den skatteffekt som avvikelsen leder till jämfört med den skatteeffekt som en höjning av taxerad förvärvsinkomst, inkomst av kapital eller inkomst av näringsverksamhet med 10 000 kr skulle ha haft.

text: Ovan nämnda uttalande i

text: prop. 1989/90:74

text: om vad som bör avses med väsentlig ekonomisk betydelse gjordes för mer än 15 år sedan. I praktiken har beloppsgränserna sedan dess förskjutits uppåt, men några enhetliga beloppsgränser har inte tillämpats utan bedömningen har gjorts från fall till fall. Med hänsyn till beloppsgränsernas koppling till penningvärdet och till att dessa ska kunna tillämpas på i princip alla typer av taxeringsbeslut behövs en ordning som innebär att beloppsgränserna justeras automatiskt årligen i takt med penningvärdets förändring. Fördelen med en sådan ordning är att det i det enskilda fallet inte kommer att råda någon tvekan om vilken beloppsgräns som ska gälla.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av 2 kap. 4 § p. 2 TL följer att taxeringsärende avgörs i skattenämnd om ärendet avser en skälighets- eller bedömningsfråga av väsentligt ekonomisk betydelse för den skattskyldige.

text: I lagen (

text: ) om allmänna förvaltningsdomstolar regleras i

text: 18 §

text: när länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam. Av

text: fjärde stycket p.

text: 6 framgår att mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen kan prövas av en domare ensam om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

text: Av 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring framgår att ett prisbasbelopp ska fastställas för varje år av regeringen.

text: 4 Bedömning

text: Beslut i taxeringsfrågor fattas normalt av en tjänsteman. I vissa fall är dock beslutsbehörigheten förbehållen skattenämnden. Så är bl.a. fallet om ett beslut om avvikelse från en skattskyldigs självdeklaration avser en skälighets- eller bedömningsfråga om frågan är av väsentlig ekonomisk betydelse för den skattskyldige. Bedömningen av om ett ärende ska avgöras i nämnd eller av tjänsteman måste göras i varje enskilt fall och det är den handläggande tjänstemannen som har att göra denna bedömning. Vad som avses med skälighets- och bedömningsfråga framgår av Handledning för taxeringsförfarandet s. 71f. Vad som avses med väsentlig ekonomisk betydelse saknas det dock tydliga riktlinjer om.

text: I länsrätt gäller att rätten för att vara domför ska bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. I vissa fall är rätten dock domför med en lagfaren domare ensam. Detta gäller t.ex. i inkomstbeskattningsmål som rör mindre belopp. Från början gällde detta i mål som avsåg ändring av taxerad inkomst med högst 500 kr. Beloppsgränsen, som därefter höjdes successivt för att 1987 uppgå till 5 000 kr, knöts från och med 1997, efter mönster från tvistemålsprocessen, till basbeloppet. Således gäller sedan 1997 att ett taxeringsmål kan avgöras av en ensamdomare om värdet av det som yrkas i målet uppenbart inte överstiger ett halvt prisbasbelopp.

text: En motsvarande princip som gäller för enmansmål i länsrätt skulle kunna gälla även vid bedömningen av om en skälighets- eller bedömningsfråga ska avgöras i skattenämnd. Beloppsgränserna i sådana frågor skulle således kunna knytas till prisbasbeloppet. En fördel med en sådan ordning är att beloppsgränserna då med automatik justeras varje år. En annan fördel är att det inte kommer att krävas några styrsignaler eller liknande på området under överskådlig tid. Med hänsyn till nämnda fördelar anser Skattverket att beloppsgränserna för när skälighets- och bedömningsfrågor ska avgöras i skattenämnd bör knytas till prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

text: När det gäller på vilket sätt aktuella beloppsgränser bör knytas till basbeloppet gör verket följande bedömning. Begreppet ”väsentlig ekonomisk betydelse” har, enligt Skatteverkets uppfattning, mindre med taxeringshöjning att göra utan mer med den skatteeffekt som en sådan höjning medför. Sett utifrån den skattskyldiges synvinkel torde enbart skatteeffekten vara av intresse. Det får därför anses principiellt mer korrekt att knyta aktuella beloppsgränser till den skatteeffekt som ett beslut för med sig än till själva taxeringshöjningen. Vidare är en sådan ordning mest praktisk eftersom den enbart kräver fastställande av en enda beloppsgräns. Dessutom medför en sådan ordning att det inte kommer att råda någon tvekan om vilken beloppsgräns som ska gälla i det enskilda fallet, oavsett vilken typ av taxeringsbeslut det är fråga om.

text: En ordning där beloppsgränserna knyter an till skatteeffekten kan dock i vissa fall innebära att den enskilde tjänstemannen, för att kunna bedöma om ett ärende i ett gränsfall ska avgöras i nämnd, måste göra en datorstödd beräkning av den skatt som föranleds av det tilltänkta beslutet. För att i görligaste mån tjänstemannen inte ska behöva göra exakta beräkningar av skattens storlek bör, på samma sätt som vid s.k. enmansmål i länsrätt, någon exakt gräns inte gälla. I stället bör gälla att ett skattebelopp inte anses vara av väsentlig ekonomisk betydelse om det inte uppenbart överstiger en viss del av prisbasbeloppet. Således bör ett ärende i en skälighets- eller bedömningsfråga kunna avgöras på tjänstemannanivå om det skattebelopp som kommer att tas ut med anledning av beslutet inte uppenbart överstiger en viss del av prisbasbeloppet.

text: När det gäller storleken av beloppsgränsen kan ledning hämtas i de ovan nämnda uttalandena i

text: prop. 1989/90:74 s. 280

text: . Skatten på en höjning av taxeringen med 10 000 kr för en löntagare med en normal lön i 1989 års penningvärde motsvarar ca 20 procent av då gällande prisbasbelopp. Med hänsyn härtill anser Skatteverket att beloppsgränsen för fysiska personer bör motsvara 20 procent av prisbasbeloppet. Även för dödsbon och andra juridiska personer med relativt låg omsättning (t.o.m. 250 prisbasbelopp) bör samma beloppsgräns gälla. För andra juridiska personer än dödsbon vars omsättning överstiger 250 prisbasbelopp men är högst 10 000 prisbasbelopp bör beloppsgränsen vara ett prisbasbelopp och om omsättningen överstiger 10 000 prisbasbelopp bör beloppsgränsen vara två prisbasbelopp.

text: Utgångspunkten vid bedömningen av om ett ärende ska avgöras i skattenämnd eller av tjänsteman är att varje sakfråga utgör ett ärende. Med sakfråga avses även förseningsavgift. Om avvikelsen gäller flera skälighets- eller bedömningsfrågor som inte var för sig men sammantaget avser ett väsentligt belopp bör dock beslut fattas i skattenämnd. Detta gäller oavsett om frågorna gäller samma eller skilda skatteslag. Anledningen till att i sådana här fall frågorna ska avgöras i skattenämnd är att sådana särskilda skäl som avses i 2 kap. 4 § p. 3 TL får anses föreligga.

text: Med hänsyn till att skattetillägg enligt Europakonventionen utgör ett straff och till att ärenden om skattetillägg nästa undantagslöst innehåller moment av bedömningskaraktär anser Skatteverket att ett beslut om skattetillägg, oavsett beloppets storlek, av rättssäkerhetsskäl alltid ska fattas av skattenämnd.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 35845-05/111

text: 2017-09-08: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Värde av s.k. återuppföranderätt vid indelning av tomtmark, dnr

text: 202 326531-17/111

text: 1 Sammanfattning

text: Mark, bebyggd med annan byggnad än ekonomibyggnad eller byggnad för täkts utnyttjande, ska indelas som tomtmark om byggnadernas sammanlagda värde är minst 50 000 kronor.

text: Föreligger s.k. återuppföranderätt till byggnad med värde under 50 000 kronor ska byggnadens värde, vid bedömningen om marken utgör tomtmark eller inte, grunda sig på en alternativ beräkning av byggnadsvärdet. Värdeyta och standard antas oförändrade i förhållande till befintlig byggnad, medan värdeåret anses motsvara nyproduktion. Beräkningen sker enligt de för värdeområdet gällande riktvärdeangivelserna. Uppgår det beräknade värdet till minst 50 000 kronor ska marken indelas som tomtmark.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Vid fastighetstaxering indelas mark som tomtmark om marken är bebyggd (ej ekonomibyggnad eller byggnad för täkts utnyttjande) eller om det enligt detaljplan, bygglov, etc. finns en rätt att bebygga fastigheten. För att en byggnad ska föranleda indelning av marken som tomtmark måste det sammanlagda värdet av byggnaderna inom tomten uppgå till minst 50 000 kronor.

text: Frågan gäller hur byggnadsvärdet, vid bedömningen om marken utgör tomtmark eller inte, ska beräknas vid tillämpningen av reglerna om s.k. återuppföranderätt enligt plan- och

text: bygglagen (1987:10)

text: , PBL.

text: Frågeställningen är mot bakgrund av ovan sagda endast aktuell i de fall byggnadsvärdet understiger 50 000 kronor.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Grunderna för indelningen i ägoslag regleras i

text: 2 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

text: , FTL. Normalt utgör mark som upptas av småhus, hyreshus, industribyggnad, specialbyggnad, kraftverksbyggnad eller övrig byggnad tomtmark. Detta innebär att bebyggd mark indelas som tomtmark. Indelningen får dock inte påverkas av förekomsten av byggnad som ska rivas eller av byggnad eller byggnader vars sammanlagda värde inte uppgår till 50 000 kronor (jfr även

text: 6 kap. 2 §

text: FTL). Uppgår inte byggnadens eller byggnadernas sammanlagda värde till 50 000 kronor är marken således att betrakta som obebyggd.

text: Även obebyggd mark kan i vissa fall indelas som tomtmark. Detta gäller om fastigheten bildats för byggnadsändamål under de senaste två åren. Har fastigheten bildats längre tillbaka i tiden ska marken utgöra tomtmark endast om det inte är uppenbart att den inte får bebyggas.

text: Frågan om marken ska indelas som tomtmark eller inte avseende fastigheter där fastighetsbildning skett längre tillbaka i tiden än två år berördes av Fastighetstaxeringskommittén, (

text: SOU 1979:32 s 212

text: "Även fastighet som har bildats längre tillbaka i tiden kan tänkas bli bebyggd. Beträffande mark på sådana fastigheter får en bedömning göras från fall till fall, om marken ska indelas som tomtmark. Ett exempel på att det är uppenbart att mark får bebyggas är att den ligger inom område som omfattas av detaljplan och området inte är belagt med byggnadsförbud."

text: Skatteverket har vidare i Handbok för fastighetstaxering 2005 behandlat frågan om indelning av tomtmark med hänsyn till s.k. återuppföranderätt. Reglerna återfinns på s. 139.

text: " Vid bedömning av om marken kan indelas som tomtmark enligt vad som gäller för obebyggd mark ska även den återuppföranderätt, som kan finnas, till befintligt eller tidigare befintligt småhus beaktas. Om tomtmarkens värde uppgår till 50 000 kronor framstår i regel ett återuppförande som sannolikt."

text: Reglerna om s.k. återuppföranderätt finns reglerad i

text: 14 kap. 8 §

text: PBL.

text: (Övriga fall, enligt

text: 2 kap. 4 §

text: FTL, där obebyggd mark ska utgöra tomtmark avser mark inom detaljplan eller de fall där det finns giltigt bygglov eller tillstånd enligt ett förhandsbesked enligt PBL.)

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Föreligger en s.k. återuppföranderätt, enligt 14 kap.

text: 8 §

text: PBL, till ett befintligt eller tidigare befintligt småhus måste värdet av återuppföranderätten beräknas. Beräkningen behöver endast göras om värdet av befintlig byggnad understiger 50 000 kronor.

text: Värdet av återuppföranderätten ska i dessa fall uppgå till minst 50 000 kronor i taxeringsvärdenivå för att det ska påverka indelningen i ägoslag. I praktiken innebär detta att värdet av en ny byggnad med samma standard och storlek som den befintliga ska beräknas enligt för värdeområdet gällande riktvärdeangivelser. Visar beräkningen att sådan nyuppförd byggnad får ett värde som uppgår till minst 50 000 kronor ska marken indelas som tomtmark. Detta gäller även om befintlig byggnad har ett värde som understiger 50 000 kronor.

text: Styrsignalen ska tillämpas vid indelningen i ägoslag vid fastighetstaxering.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 359099-05/111

title: Fastighetstaxeringens betydelse vid inkomstbeskattning av specialbyggnad

text: Nytt: 2015-04-17

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Upphävande av ställningstagande ”Fastighetstaxeringens betydelse vid inkomstbeskattningen av specialbyggnad” , dnr

text: 131 208330-15/111

text: 1 Sammanfattning

text: Vid tillämpning av

text: 7 kap. 21 § 1 st. inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, är det

text: fastighetstaxeringslagens

text: bestämmelser som avgör om fastigheten utgör specialbyggnad. Reglerna anger att fastighetens klassificering ska bestämmas utifrån förhållandena vid årets ingång. Skatteverket är därför inte bunden av fastighetstaxeringen ifall den inte överensstämmer med det faktiska förhållandet vid årets ingång.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Inkomst av specialbyggnad kan enligt

text: 7 kap. 21 § 1 st.

text: IL vara skattefri. Frågan är om den måste vara taxerad som specialbyggnad vid fastighetstaxeringen eller om man kan göra en fristående bedömning vid inkomsttaxeringen.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Byggnader ska vid fastighetstaxeringen indelas i byggnadstyper enligt

text: 2 kap. 1 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

text: , FTL. Indelningen ska göras på grundval av förhållandena vid ingången av året,

text: 1 kap. 6 §

text: FTL.

text: Fastighetstaxering sker vid allmän, förenklad och särskild fastighetstaxering,

text: 1 kap. 1 §

text: FTL. Indelning i byggnadstyper görs normalt vid den allmänna fastighetstaxeringen som sker vart sjätte år,

text: 1 kap. 7 §

text: FTL. För hyreshus-, småhus- och lantbruksenheter sker mitt emellan de allmänna fastighetstaxeringarna även en förenklad fastighetstaxering,

text: 1 kap. 7 a §

text: FTL. Om t.ex. nybyggnation eller ändrade förhållanden inträffar under andra år ska ny taxering göras genom särskild fastighetstaxering,

text: 16 kap. 1 §

text: FTL.

text: Byggnad som till övervägande del används bl.a. för sjukvård, idrott eller undervisning, indelas som specialbyggnad, 2 kap. 2 och 3 §§ FTL. Specialbyggnad undantas från skatteplikt enligt

text: 3 kap. 2 §

text: FTL, vilket även gäller mark som hör till byggnaden, markanläggning samt specialbyggnad under uppförande.

text: Inkomstbeskattningen av specialbyggnad regleras i

text: 7 kap. 21 § 1 st.

text: IL.”Ägare av en sådan fastighet som avses i

text: 3 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

text: är inte skattskyldig för inkomst från sådan användning av fastigheten som gör att byggnaden enligt

text: 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen

text: skall anses som annan specialbyggnad än kommunikationsbyggnad, distributionsbyggnad eller reningsanläggning.”

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: 7 kap. 21 § 1 st.

text: IL föreskriver att det ska vara fråga om ”sådan fastighet som avses i

text: 3 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen

text: ”. Hänvisningen till

text: 3 kap. 2 §

text: FTL innebär att det ska vara en fastighet med byggnad som utgör specialbyggnad och som är undantagen skatteplikt enligt FTL:s regler. Grunden för befrielse från inkomstskatt är således att byggnaden vid ingången av året till övervägande del används på ett kvalificerat sätt.

text: Bestämmelsen i

text: 7 kap. 21 § 1 st.

text: IL innebär, enligt Skatteverkets uppfattning, att man vid tillämpning av lagrummet inte är bunden av hur fastigheten indelats vid fastighetstaxeringen. Sådan taxering sker inte varje år och kan vara grundad på förutsättningar som förändrats eller som visar sig vara felaktiga. Den materiella bedömningen vid inkomsttaxeringen av vad som utgör specialbyggnad ska ske enligt reglerna i FTL, och det är då den faktiska användningen vid ingången av det aktuella året som är avgörande.

text: En följd av ovanstående är att förhållandena vid ingången av året avgör fastighetens klassificering för hela kalenderåret. Förändringar som inträffar efter ingången av året ska således inte medföra någon omklassificering samma år.

text: Normalt kan man utgå från att den indelning som gjorts vid fastighetstaxeringen överensstämmer med de faktiska förhållandena. Om så inte är fallet kan den frångås vid inkomsttaxeringen.

text: Om en fastighet vid inkomsttaxeringen bedöms vara felaktigt klassificerad i fastighetstaxeringshänseende bör kontakt tas med berörd fastighetstaxeringsgrupp.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 360746-05/111

title: Förbrukning av energi-, koldioxid- och svavelskattebefriat bränsle i fartyg

text: Nytt: 2025-08-14

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas, se Skatteverkets ställningstagande 2025-08-14, dnr

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att bränsle som tankats i fartygets bränsletank för att förbrukas i fartyget, i följande fall får anses vara förbrukat i fartyget redan när bränslet tillförts bränsletanken:

text: - vid bestämmande av förbrukning i ansökan om återbetalning enligt

text: 9 kap.

text: och

text: 3 §§

text: lagen (

text: ) om skatt på energi (LSE)

text: - vid upprättande av lagerbokföring enligt 8 kap. 2 § LSE

text: Ovanstående gäller under förutsättning att bränslet faktiskt förbrukas i fartyget för det avsedda skattebefriade ändamålet.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Den som med stöd av 8 kap. 1 § och 6a kap. 1 § 3 och 4 LSE godkänts som skattebefriad förbrukare av bränsle i fartyg ska enligt 8 kap. 2 § LSE löpande bokföra inköp och förbrukning av bränsle helt eller delvis befriat från skatt.

text: Enligt 9 kap. 2 och 3 §§ LSE medges under vissa förutsättningar återbetalning av skatt på bränsle som förbrukats i fartyg. Återbetalningen grundas på den mängd bränsle som förbrukats i fartyget för det återbetalningsberättigande ändamålet under ansökningsperioden.

text: Den aktuella frågeställningen avser tidpunkten för när bränslet ska anses vara förbrukat i fartyget. Ska bränslet anses vara förbrukat i fartyget först när det förbränts eller får det avses vara förbrukat redan då bränslet tillförts fartygets bränsletank för att förbrukas i fartyget? Frågeställningen omfattar både lagerbokföringskravet enligt 8 kap. 2 § LSE och återbetalningsansökan enligt 9 kap. 2 och 3 §§ LSE.

text: Gällande rätt m.m.

text: Av 8 kap. 1 § första stycket LSE framgår att som skattebefriad förbrukare får godkännas den som förbrukar bränsle för ändamål som anges i 6a kap. 1 § 1-5, 8, 10 eller 12 LSE om han med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig.

text: Av 6a kap. 1 § 3 och 4 LSE framgår att vissa bränslen ska skattebefrias om bränslet förbrukats i vissa fartyg när fartyget inte används för privat ändamål.

text: Enligt 8 kap. 2 § LSE ska en skattebefriad förbrukare löpande bokföra inköp och förbrukning av bränsle helt eller delvis befriat från skatt och på lämpligt sätt se till att det finns underlag för kontroll av att bränsle som köpts in helt eller delvis befriat från skatt använts för det ändamål som var förutsättning för skattebefrielsen.

text: Av 9 kap. 2 § LSE framgår att om någon som inte är skattskyldig eller skattebefriad förbrukare har förbrukat bränsle på ett sådant sätt som ger rätt till skattebefrielse enligt 6a kap. LSE medger beskattningsmyndigheten efter ansökan återbetalning av skatten på bränslet.

text: Av 9 kap. 3 § LSE framgår att beskattningsmyndigheten efter ansökan medger återbetalning av skatt även på vissa andra bränslen än sådana som är skattebefriade enligt 6a kap. 1 § LSE om bränslet förbrukats i vissa fartyg när dessa använts för annat än privat bruk.

text: 4 Bedömning

text: Både för att kunna uppfylla lagerbokföringskravet enligt LSE och för att kunna ansöka om återbetalning av skatt på bränsle som förbrukats i fartyg måste en förbrukad mängd bränsle bestämmas. Enligt Skatteverket bör ett konsekvent synsätt tillämpas i båda dessa fall.

text: Bränslet kan anses vara förbrukat antingen när den verkliga förbrukningen skett, dvs. först när bränslet förbränts, eller redan då bränslet tillförts fartygets bränsletank för att förbrukas i fartyget.

text: Det saknas vägledande uttalanden i förarbetena om vad som enligt LSE avses med förbrukning i nu aktuella avseenden. En tillämpningspraxis har utvecklats för att bestämma förbrukad mängd bränsle i återbetalningsansökan enligt 9 kap. 2 och 3 §§ LSE. Denna praxis innebär att bränslet får anses förbrukat i fartyget redan då bränslet tillförts bränsletanken för att förbrukas i fartyget.

text: Nuvarande praxis avseende återbetalningsansökningar enligt 9 kap. 2 och 3 §§ LSE är enligt Skatteverkets uppfattning förenlig med gällande rätt. Detta synsätt underlättar hanteringen för de återbetalningsberättigade och är ur tillämpnings- och kontrollsynpukt att föredra. Skatteverket bedömer att motsvarande gäller avseende lagerbokföringskravet enligt 8 kap. 2 § LSE.

text: Sammanfattningsvis anser Skatteverket att bränsle som tankats i fartygets bränsletank för att förbrukas i fartyget, vid upprättandet av lagerbokföring enligt 8 kap. 2 § LSE och återbetalningsansökan enligt 9 kap. 2 och 3 §§ LSE, får anses vara förbrukat i fartyget redan när bränslet tillförts bränsletanken.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 360751-05/111

title: Utmatning på elnätet av överskottsel från vindkraftverk - yrkesmässig leverans eller inte

text: Nytt 2017-01-12

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Upphävande av ställningstaganden om energiskatt på el, dnr 202 502591-17/11 .

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att en vindkraftproducent som tillfälligtvis, utan överlåtelseavtal och utan ersättning, matar ut överskottsel på elnätet, inte med anledning av sådan utmatning, ska anses yrkesmässigt leverera elektrisk kraft i den mening som avses i lagen (

text: ) om skatt på energi (LSE). Skatteverket anser att det för bedömningen inte har någon betydelse om vindkraftproducenten bedriver annan verksamhet som är yrkesmässig.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Bakgrunden till den aktuella frågeställningen är följande. Elektrisk kraft produceras i mindre vindkraftverk och förbrukas huvudsakligen av producenten själv i egen bostad (privatperson) eller i egen näringsverksamhet (t.ex. jordbruk). Vid vissa tillfällen kan överskottsel komma att matas ut på elnätet, t.ex. vid stark vind på sommaren då konsumtionen av elektrisk kraft för uppvärmning är låg. Utmatningen av överskottsel på elnätet är endast betingad av produktionstekniska orsaker, då vindkraftproduktionen inte kan anpassas till det egna elbehovet. Utmatningen på elnätet sker utan att något avtal om överlåtelse av den elektriska kraften föreligger och medför inte någon inkomst för vindkraftproducenten.

text: Frågan gäller om utmatning av sådan överskottsel på elnätet innebär att vindkraftproducenten ska anses yrkesmässigt leverera elektrisk kraft i LSE:s mening. Frågan omfattar också om det för bedömningen har någon betydelse om vindkraftproducenten bedriver annan verksamhet som anses vara yrkesmässig.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt 11 kap. 5 § första stycket LSE är bl.a. den skyldig att betala energiskatt som i Sverige yrkesmässigt framställer skattepliktig elektrisk kraft (producent) eller yrkesmässigt levererar av honom framställd skattepliktig elektrisk kraft eller av annan framställd elektrisk kraft (leverantör).

text: Av 11 kap. 2 § 1 LSE framgår att elektrisk kraft inte är skattepliktig om den framställts i Sverige i ett vindkraftverk av en producent som inte yrkesmässigt levererar elektrisk kraft.

text: Enligt 1 kap. 4 § LSE är en verksamhet yrkesmässig om den

text: 1. utgör näringsverksamhet enligt

text: 13 kap.

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , eller

text: 2. bedrivs i former som är jämförliga med en till sådan näringsverksamhet hänförlig rörelse och ersättningen för omsättningen i verksamheten under ett kalenderår överstiger30 000 kronor.

text: Enligt

text: 13 kap. 1 § inkomstskattelagen

text: avses med näringsverksamhet förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. En sådan verksamhet kännetecknas av varaktighet, självständighet och vinstsyfte, de s.k. rörelsekriterierna.

text: Vem som är skattskyldig och begreppet yrkesmässig leverans kommenteras i författningskommentarerna till 11 kap. 5 § LSE på sid. 139 i

text: prop. 1994/95:54

text: , vilken föregick införandet av LSE:

text: ”Regeringens förslag innebär att de nuvarande reglerna om vilka som är skyldiga betala skatt behålls. Vissa, snarast språkliga, förtydliganden bör dock göras av bestämmelsen. Skattskyldiga bör som hittills i första hand vara företag som yrkesmässigt producerar eller levererar elektrisk kraft. I första stycket 1 och 2 anges endast allmänt vilken verksamhet som medför skattskyldighet.--- 5 § första stycket 2 innehåller bestämmelser om att en leverantör av elektrisk kraft är skyldig att betala skatt. En förutsättning för skattskyldighet är att leveransen sker i en yrkesmässig verksamhet. Detta uttryck har definierats i 1 kap. 4 §.”

text: I samband med ikraftträdandet av LSE den 1 januari 1995 upphävdes lagen (

text: ) om allmän energiskatt (EL), vilken tidigare reglerade skattskyldigheten för elektrisk kraft.

text: Av

text: 11 § första stycket

text: EL framgick att den var skattskyldig som inom landet yrkesmässigt distribuerade eller förbrukade av honom producerad skattepliktig elektrisk kraft eller yrkesmässigt distribuerade av annan producerad dylik kraft.

text: Av

text: 2 § f)

text: EL framgick att skatt inte skulle utgå för elektrisk kraft, som framställdes inom landet i ett vindkraftverk av en producent som inte yrkesmässigt distribuerade elektrisk kraft.

text: Av

text: 11 a §

text: EL framgick att distribution av elektrisk kraft ansågs som yrkesmässig när inkomsten därav utgjorde skattepliktig intäkt av näringsverksamhet enligt

text: kommunalskattelagen (1928:370)

text: eller lagen (

text: ) om statlig inkomstskatt. Som yrkesmässig distribution räknades även sådan distribution som skedde i former jämförliga med näringsverksamhet.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Huvuddelen av de vindkraftverk som idag är i drift måste vara kopplade till ett eldistributionsnät för att kunna producera elektrisk kraft, dvs. drift utan nätspänning är inte möjlig. Vindkraftproduktionen kan inte anpassas exakt efter det egna behovet av elektrisk kraft. Som en följd av detta kommer en eventuell överproduktion automatiskt att matas ut på elnätet, även om det inte föreligger någon avsikt att leverera elektrisk kraft. Frågan är då om sådan utmatning på elnätet medför att vindkraftproducenten anses yrkesmässigt leverera elektrisk kraft och om bedömningen av detta är beroende av om även annan verksamhet bedrivs av vindkraftproducenten.

text: Enligt LSE ska bedömningen av om yrkesmässig leverans av elektrisk kraft föreligger utgå från en allmän definition av yrkesmässighet i 1 kap. 4 § LSE, istället för att som tidigare utgå från en speciell definition avseende leveranser/distribution av elektrisk kraft. Av sid. 139 i

text: prop. 1994/95:54

text: framgår att någon förändring avseende vem som ska anses vara skattskyldig för elektrisk kraft inte var avsedd. Skatteverket anser därför att även tidigare lagstiftning, EL, bör beaktas.

text: Av

text: 11 a §

text: EL framgick att yrkesmässig distribution av elektrisk kraft förelåg om inkomsten därav utgjorde skattepliktig intäkt av näringsverksamhet. Denna formulering får enligt Skatteverket anses ha inneburit att en inkomst av eldistributionen faktiskt måste ha förelegat för att distributionen skulle ha ansetts ske yrkesmässigt.

text: De aktuella vindkraftproducenterna har varken ett överlåtelseavtal avseende den utmatade elektriska kraften eller någon inkomst därav. Skatteverkets bedömning är att det, under sådana förhållanden, inte skulle ha ansetts föreligga någon yrkesmässig distribution av elektrisk kraft enligt

text: 11 a §

text: EL. Mot bakgrund av uttalandena på sid. 139 i

text: prop. 1994/95:54

text: anser Skatteverket att samma bedömning bör göras även avseende nuvarande lagstiftning.

text: Skatteverket anser att en vindkraftproducent som tillfälligtvis, utan överlåtelseavtal och utan ersättning, matar ut överskottsel på elnätet inte med anledning av sådan utmatning ska anses yrkesmässigt leverera elektrisk kraft i den mening som avses i LSE. Skatteverket anser att det för bedömningen inte har någon betydelse om vindkraftproducenten bedriver annan verksamhet som är yrkesmässig.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 130 362366-05/111

title: Resor och logi vid personalfest, förmånsbeskattning och avdragsrätt

text: 1 Sammanfattning

text: När en personalfest hålls på den anställdes vanliga arbetsplats, dvs. hans tjänsteställe, gäller vanliga regler om arbetsresor.

text: När en personalfest hålls på någon annan plats än den anställdes tjänsteställe och arbetsgivaren bekostar resa och eventuell övernattning i samband med personalfesten ska den anställde inte beskattas för resa och logi under förutsättning att resan är förenad med högst en övernattning. Det samma gäller även resa och logi för eventuellt medföljande make eller sambo. Detta förutsätter att arrangemanget inte överskrider vad som kan anses rymmas inom begreppet personalvård (personalfest) och i realiteten är att se som en rekreationsresa eller liknande.

text: Arbetsgivaren medges avdrag för utgift för resa och övernattning i samband med personalfest. Motsvarande gäller även utgift för resa och övernattning för medföljande make eller sambo.

text: 2 Frågeställning

text: En arbetsgivare kan ha sin personal stationerad på olika orter i landet och anordna en personalfest på t.ex. den ort där huvudkontoret är placerat. Fråga har uppkommit om den skattemässiga behandlingen av resa och övernattning i samband med sådan personalfest dels med avseende på eventuell förmånsbeskattning och dels med avseende på avdragsrätten när arbetsgivaren bekostar detta för de anställda och eventuellt för respektive make/sambo.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, ska bl.a. löner, förmåner och kostnadsersättningar tas upp som intäkt om inte annat anges i samma kapitel eller i

text: 8 kap.

text: IL.

text: Enligt

text: 16 kap. 1 §

text: IL medges arbetsgivare avdrag för bl.a. löner, förmåner och personalvårdskostnader. Enligt

text: 16 kap. 2 §

text: IL ska utgifter för representation dras av om de har omedelbart samband med näringsverksamhet eller om utgifterna t.ex. avser personalvård.

text: I begreppet personalvård ingår bl. a personalfester för anställda,

text: prop. 1963:96

text: sid. 51.

text: Av Skatteverkets allmänna råd om avdrag för utgifter för representation, SKV A 2004:5 punkt 4.1, framgår att till intern representation räknas bl.a. personalfester. Det får dock inte vara fråga om sällskapsliv eller gästfrihet av personlig art (jfr RÅ 1981 Aa 119). Av de allmänna råden framgår vidare:

text: ”För företagets kringkostnader vid personalfest, t.ex. lokalhyra, utgifter för musikunderhållning eller uppträdande, bör avdrag medges med skäligt belopp dock högst 180 kr/180 kr plus mervärdesskatt per person. Avdrag för utgifter för personalfest bör inte medges för fler än två personalfester per år. Om anställdas familjemedlemmar eller pensionerade befattningshavare inbjuds till personalfest bör avdrag medges även för den andel av utgiften som belöper på dessa personer.”

text: I ett antal kammarrättsdomar har frågan om personalfester bedömts olika. I en dom från Kammarrätten i Jönköping 1985-02-28, mål nr 3551-1984, beskattades de anställda för en personalresa till Wien. Kammarrätten menade att resans huvudsakliga ändamål hade varit att ge deltagarna rekreation och turistiska upplevelser. I en annan dom från samma kammarrätt 1986-04-11, mål nr 5135-1984, fann kammarrätten att en av arbetsgivaren anordnad tvådagarsresa till Stockholm, vilken förutom sightseeing innehöll olika studiebesök, var att jämställa med personalfest och medgav företaget avdrag samt förmånsbeskattade inte de anställda.

text: 4 Bedömning

text: Personalfest betraktas som en form av personalvård.

text: Skatteverket anser att när en personalfest hålls på den anställdes vanliga arbetsplats, dvs. hans tjänsteställe, gäller vanliga regler om arbetsresor.

text: Personalfest kan leda till förmånsbeskattning hos de anställda när arrangemanget överskrider vad som kan anses rymmas inom begreppet personalvård (personalfest) och i realiteten är att se som en rekreationsresa eller liknande. Denna bedömning måste göras i varje enskilt fall.