identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3192283

title: Transaktioner mellan delägare och HB/KB, mervärdesskatt

text: 1 Sammanfattning

text: En förutsättning för att det ska vara fråga om ett handels- eller kommanditbolag är att delägarna avtalat om att bedriva en gemensam verksamhet i bolaget. Det får därför anses vara en presumtion att den ekonomiska verksamhet som enligt bolags- och delägaravtalen ska bedrivas i ett handels- eller kommanditbolag också faktiskt bedrivs gemensamt. En gemensamt bedriven ekonomisk verksamhet kan bestå i att sälja varor eller tjänster till utomstående kunder. Den kan också bestå i att såsom servicebolag tillhandahålla tjänster till delägarnas verksamheter, t.ex. lokaler, administrativa tjänster, bemanning av reception m.m.

text: Även om det av bolags- och delägaravtalen framgår att en viss ekonomisk verksamhet ska bedrivas gemensamt i handels- eller kommanditbolaget är det hur verksamheten faktiskt bedrivs och vem det är som i praktiken sköter och ansvarar för driften av verksamheten som är avgörande vid bedömningen av om verksamheten bedrivs gemensamt eller självständigt av en eller flera delägare var för sig.

text: När den ekonomiska verksamheten bedrivs gemensamt i ett handels- eller kommanditbolag är delägarens tillhandahållande av tjänster mot ersättning till bolaget föremål för mervärdesskatt om delägaren självständigt tillhandahåller tjänsterna i egenskap av beskattningsbar person.

text: Om delägaren åtar sig att tillhandahålla andra tjänster till bolaget än sådana som kan anses ingå i nödvändig förvaltning får delägaren anses tillhandahålla tjänsterna självständigt. Hit hör tjänster som går utöver det som rör bolagets allmänna organisation och drift.

text: En delägare agerar inte självständigt gentemot handels- eller kommanditbolaget när denna i egenskap av bolagsman utför nödvändiga åtgärder som ett led i förvaltningen av bolaget endast mot en andel av bolagets resultat. Det ska vara frågan om åtgärder som ingår i bolagets ekonomiska verksamhet i enlighet med bolagsändamålet och som följer av bolags- och delägaravtalen. Sådana tjänster utförs inte mellan självständiga parter. I stället utförs tjänsterna av delägarna inom ramen för handels- eller kommanditbolaget och får därför anses utförda av bolaget för egen räkning.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet Transaktioner mellan delägare och HB/KB, 2021-02-11, dnr

text: . Ställningstagandet innebär ingen ändring i sak utan är endast ett förtydligande av när det finns en garanterad ersättning till delägaren i ett handelsbolag. Detta med anledning av senare praxis.

text: 2 Frågeställning

text: Ställningstagandet tar upp följande frågor:

text: Vilka förutsättningar ska vara uppfyllda för att en ekonomisk verksamhet ska anses gemensamt bedriven av delägarna i handelsbolag?

text: När är tjänster som en delägare i ett handelsbolag utför åt bolaget att betrakta som ett tillhandahållande mot ersättning som är föremål för mervärdesskatt?

text: Ställningstagandet behandlar inte om en transaktion som är föremål för mervärdesskatt är skattepliktig och vilken skattesats som då är tillämplig. Ställningstagandet behandlar heller inte transaktioner som avser uttag som likställs med leverans av varor och tillhandahållande av tjänster mot ersättning.

text: Med handelsbolag avses i detta ställningstagande även kommanditbolag.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Bestämmelser

text: Leverans av varor mot ersättning och tillhandahållande av tjänster mot ersättning som görs inom landet av en beskattningsbar person som agerar i denna egenskap är föremål för mervärdesskatt (

text: 3 kap. 1 § mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML, jämför artiklarna

text: 2.1 a

text: och

text: 2.1 b

text: i rådets direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Med beskattningsbar person avses den som, oavsett på vilken plats, självständigt bedriver en ekonomisk verksamhet, oberoende av dess syfte eller resultat (

text: 4 kap. 2 § första stycket

text: ML, jämför artikel 9.1 första stycket i mervärdesskattedirektivet).

text: Det är fråga om ett handelsbolag när två eller flera har avtalat att gemensamt utöva näringsverksamhet i ett bolag och bolaget har förts in i handelsregistret (1 kap. 1 § lag [1980:1102] om handelsbolag och enkla bolag, HBL).

text: Ett kommanditbolag är ett handelsbolag i vilket en eller flera bolagsmän har förbehållit sig att inte svara för bolagets förbindelser med mera än bolagsmannen har satt in eller åtagit sig att sätta in i bolaget. En sådan bolagsman kallas kommanditdelägare. Annan bolagsman i kommanditbolaget kallas komplementär (

text: 1 kap. 2 §

text: HBL).

text: 3.2 Praxis

text: 3.2.1 EU-domstolen

text: Självständigt bedriven ekonomisk verksamhet

text: En person som hyr ut fast egendom till ett enskilt bolag i vilket personen är delägare har ansetts bedriva uthyrningen självständigt när personen handlar i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar. En sådan uthyrning ingår nämligen inte i förvaltningen eller företrädandet av bolaget (

text: , Heerma, punkterna 18 och 22).

text: De arbeten som utförs inom ramen för ett konsortium och som utförs av var och en av dess medlemmar för konsortiets räkning skiljer sig i mervärdesskattehänseende inte från de arbeten som ett företag utför för sin egen räkning. I den mån leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster inte sker mot vederlag för tredje mans räkning kan de alltså i princip inte utgöra skattepliktiga transaktioner (

text: , EDM, punkt 86).

text: Arbete som medlemmar i ett konsortium gör i enlighet med bestämmelserna i ett konsortialavtal och som svarar mot den del som tilldelats var och en av dessa enligt avtalet, utgör inte någon leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster som sker mot ersättning i direktivets mening. När en medlem av konsortiet utför mer än det arbete som följer av konsortialavtalet utgör detta extra arbete däremot ett tillhandahållande under förutsättning att detta extra arbete föranleder betalning från de övriga medlemmarna i konsortiet (

text: , EDM, punkterna 88 och 89).

text: I syfte att fastställa om en ekonomisk verksamhet bedrivs självständigt, ska det kontrolleras om den berörda personen bedriver sin verksamhet i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar samt själv står den ekonomiska risken för verksamheten (

text: , Nigl m.fl., punkt 28).

text: Det förhållandet att enkla bolag vart för sig nyttjar de tillgångar som tillhör eller arrenderas av dem, att vart och ett av dem nästan uteslutande använder sin egen produktionsutrustning och har sina egna anställda, att de uppträder som sådana på ett självständigt sätt gentemot sina leverantörer, offentliga myndigheter och, i viss mån, sina kunder tyder på att vart och ett av dessa bolag bedriver en verksamhet i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar (

text: , Nigl m.fl., punkterna 30 och 34).

text: Ekonomisk verksamhet ansågs inte hänförlig till ett enkelt bolag eftersom delägarna inte agerat tillsammans i förhållande till tredje man. Att det formellt föreligger ett avtal till grund för det enkla bolaget utesluter inte att en delägare självständigt bedriver den ekonomiska verksamheten (

text: , XT, punkterna 43 och 48).

text: Tillhandahållanden mot ersättning

text: Ett unionsrättsligt begrepp ska tolkas i enlighet med unionsrätten och dess innebörd är således inte beroende av innehållet i nationell rätt. För att ett tillhandahållande av en tjänst ska föreligga måste det finnas ett direkt samband mellan den tjänst som tillhandahålls och den ersättning som erhålls. Det är fråga om ett sådant direkt samband om det finns ett rättsförhållande som innebär ett ömsesidigt utbyte av prestationer mellan parterna. Ersättningen måste kunna uttryckas i pengar och representera ett subjektivt värde (154/80 Aardappelenbewaarplaats punkterna 9-13 och

text: Tolsma punkt 14).

text: Att det rör sig om ett direkt samband påverkas inte av att det berörda avtalet innehåller bestämmelser som tillåter en justering av ersättningsbeloppet under vissa omständigheter förutsatt att ersättningsnivån är bestämd på förhand och enligt tydligt fastställda kriterier (

text: , Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft, punkt 38).

text: 3.2.2 Högsta förvaltningsdomstolen

text: Tillhandahållande mot ersättning ansågs inte föreligga för fastighetsförvaltningstjänster som ett aktiebolag utförde i egenskap av delägare i ett kommanditbolag. Enligt bolagsavtalet skulle delägaren ensam svara för förvaltningen av kommanditbolagens fastigheter samt sköta kommanditbolagens administration. För detta arbete hade delägaren rätt till ett skäligt förvaltningsarvode enligt

text: 2 kap. 6 §

text: HBL. Högsta förvaltningsdomstolen uttalade att innebörden av 2 kap. 6-8 §§ HBL kan sägas vara att bolagets bruttoöverskott, före ränta och arvode, ska delas upp mellan bolagsmännen så att rimlig hänsyn tas till vad dessa inom ramen för bolagsavtalet har bidragit med i form av kapital och arbete. Det är alltså fråga om beräknings- och fördelningsregler (

text: RÅ 2005 ref. 19

text: I ett fastställt förhandsbesked ansågs tjänster som tillhandahölls ett kommanditbolag av delägande advokatbolag inte vara tillhandahållanden mot ersättning. Skatterättsnämnden uttalade att advokatbolagens åtaganden fick anses ingå i att företräda och delta i förvaltningen av kommanditbolaget och utgjorde inte någon sådan självständig verksamhet av det slag som förelåg i

text: Heerma. Delägande advokatbolag ansågs endast få en andel av resultatet i den gemensamt bedrivna advokatverksamheten. Enligt delägaravtalet skulle delägarna eller deras ägare inte få bedriva verksamhet utanför kommanditbolaget. Varje delägande advokatbolag skulle uppnå ett visst minsta antal debiteringsbara timmar per år och ersättningen till respektive advokatbolag skulle fastställas vid varje räkenskapsårs ingång att gälla i tolv månader. Eventuellt överskott i verksamheten skulle vid slutet av respektive räkenskapsår fördelas lika mellan delägarna (Regeringsrätten 2001-11-16, mål nr 4453-2000, jämför

text: RÅ 2001 ref. 60

text: I senare praxis har Högsta förvaltningsdomstolen däremot ansett att det inte var fråga om betalning endast i form av en andel i resultatet när ett delägarbolag i ett kommanditbolag fick ett arvode baserat på nedlagd tid. Delägarbolaget var fullt ansvarigt för den rådgivning som det utförde. Delägarbolaget fakturerade kommanditbolaget för utförd rådgivning utifrån de intäkter som kommanditbolaget fått från kunden för delägarens rådgivning. Varje månad skulle det finnas kvar medel som täckte kommanditbolagets gemensamma kostnader. Dessa kostnader fördelades på delägarna oavsett arbetad tid eller fakturerad och betald intäkt. När kostnaderna hade betalats skulle resterande resultat i kommanditbolaget fördelas lika mellan delägarna. Eftersom kommanditbolaget skulle betala delägarbolaget ett arvode baserat på nedlagd tid var det inte fråga om betalning endast i form av en andel i resultatet. Det förelåg ett rättsförhållande mellan delägarbolaget och kommanditbolaget som innebar ett ömsesidigt utbyte av prestationer, där det arvode som delägarbolaget fick från kommanditbolaget utgjorde det faktiska motvärdet för de tjänster som tillhandahölls. Delägarbolaget tillhandahöll därför kommanditbolaget tjänster mot ersättning. Det var delägarbolaget som avgjorde vilka uppdrag det vill åta sig. Uppdragen utfördes av personer som var anställda i delägarbolaget och med egen utrustning. Delägarbolaget stod självt för kostnaderna för verksamheten och ansvarade för utförd rådgivning gentemot kommanditbolaget. Mot denna bakgrund ansåg Högsta förvaltningsdomstolen att delägarbolaget självständigt bedrev en ekonomisk verksamhet när det utförde rådgivningstjänsterna. Delägarbolaget agerade således i egenskap av beskattningsbar person i förhållande till kommanditbolaget (

text: HFD 2024 ref. 25

text: Ett kommanditbolags förvärv av olika administrativa tjänster från en utländsk delägare ansågs vara tillhandahållanden mot ersättning och föranleda förvärvsbeskattning. Den utländske delägaren hade i sin tur förvärvat tjänsterna för att fullgöra sina skyldigheter enligt delägaravtalet genom att dels tillskjuta vissa egna arbetsinsatser, dels upphandla vissa externa tjänster för kommanditbolagets räkning. För att det ska anses vara fråga om en förvaltningsåtgärd i ett handelsbolag är en grundläggande förutsättning att bolagsmannen i denna sin egenskap antingen i bolagets namn tillhandahåller tjänster i enlighet med bolagsändamålet eller själv är verksam i bolaget för dess verksamhet. En sådan situation föreligger inte när en utomstående person, oavsett om det sker på uppdrag av en bolagsman eller inte, mot ersättning utför tjänster åt handelsbolaget eller kommanditbolaget. Ersättningen för en sådan transaktion har inte något samband med fördelningen av bolagets resultat mellan bolagsmännen (

text: RÅ 2007 ref. 6

text: Tillhandahållande av IT-tjänster mellan en delägare i ett handelsbolag och bolaget ansågs vara tillhandahållanden mot ersättning. I domen konstaterades att delägare enligt praxis ansetts delta i förvaltningen av ett handelsbolag även i de fall tillhandahållandena bara indirekt behövts för bolagets utåtriktade verksamhet, t.ex. i fråga om handelsbolagets allmänna organisation och drift. I det aktuella fallet fick det väsentliga i vad som betecknades som delägarens förvaltning antas vara att mot marknadsmässigt arvode tillhandahålla IT-tjänster som delägaren hade upphandlat och förvärvat från utomstående leverantörer. Det fanns inte skäl att behandla delägarens tillhandahållanden på annat sätt än om vad som hade varit fallet om tjänsterna tillhandahållits av utomstående (

text: RÅ 2008 not. 19

text: En komplementär i ett kommanditbolag ansågs ha omsatt tjänster till bolaget. Av bolagsavtalet framgick att komplementären skulle tillhandahålla kommanditbolaget förvaltningstjänster, att kommanditbolaget för detta tillhandahållande skulle betala ett förvaltningsarvode samt att arvodet skulle utgå oavsett resultatet i kommanditbolaget. Det komplementären hade anfört, att förvaltningsarvodet var ett uttag i förtid av delägarens resultatandel för att täcka kostnaderna för den löpande förvaltningen av kommanditbolaget, föranledde ingen annan bedömning (

text: HFD 2016 ref. 58

text: 4 Bedömning

text: En av förutsättningarna för att ett handelsbolag ska föreligga är att två eller flera bolagsmän har avtalat om att gemensamt utöva verksamhet i ett bolag. Den första frågan som ska bedömas är därför om en ekonomisk verksamhet bedrivs gemensamt av delägarna i handelsbolaget eller om verksamheten i stället bedrivs självständigt av en eller flera av delägarna.

text: Om verksamheten bedrivs gemensamt uppkommer frågan när tjänster som en delägare i handelsbolaget utför åt bolaget är att betrakta som ett tillhandahållande mot ersättning.

text: 4.1 Gemensamt bedriven verksamhet

text: En förutsättning för att det ska vara fråga om ett handelsbolag är att delägarna avtalat om att bedriva en gemensam verksamhet i bolaget. Det får därför anses vara en presumtion att den ekonomiska verksamhet som enligt bolags- och delägaravtalen ska bedrivas i ett handelsbolag också faktiskt bedrivs gemensamt. En gemensamt bedriven ekonomisk verksamhet kan bestå i att sälja varor eller tjänster till utomstående kunder. Den kan också bestå i att såsom servicebolag tillhandahålla tjänster till delägarnas verksamheter, t.ex. lokaler, administrativa tjänster, bemanning av reception m.m.

text: En gemensamt bedriven ekonomisk verksamhet kännetecknas av att leverans av varor och tillhandahållande av tjänster görs i handelsbolagets namn, för handelsbolagets räkning och på handelsbolagets ansvar. Avgörande är vem som är den faktiska avtalsparten gentemot kunden. Handelsbolaget ska även stå den direkta ekonomiska risken. Det förhållandet att delägarna indirekt har ett ansvar för handelsbolagets skulder innebär inte att de ska anses stå den ekonomiska risken.

text: Även om det av bolags- och delägaravtalen framgår att en viss ekonomisk verksamhet ska bedrivas gemensamt i handelsbolaget är det hur verksamheten faktiskt bedrivs och vem det är som i praktiken sköter och ansvarar för driften av verksamheten som är avgörande. Det kan därför i enskilda fall uppkomma frågor om den ekonomiska verksamhet som enligt bolags- och delägaravtalen ska bedrivas gemensamt i handelsbolaget mot utomstående kunder, i stället faktiskt bedrivs självständigt av en eller flera av delägarna var för sig. Så kan t.ex. vara fallet om det är oklart i vad mån det är handelsbolaget eller en eller flera av delägarna som är den faktiska avtalsparten gentemot kunderna.

text: Nedan följer exempel på omständigheter som kan tyda på att den ekonomiska verksamheten inte bedrivs gemensamt i handelsbolaget, d.v.s. det är en eller flera av delägarna som självständigt bedriver verksamheten. Uppräkningen är inte uttömmande utan det kan finnas fler omständigheter som leder till samma slutsats.

text: Det är i huvudsak delägaren/delägarna som i eget namn förfogar över de resurser som behövs för att bedriva verksamheten, till exempel lokaler, utrustning, varumärke och personal.

text: Det är i huvudsak delägaren/delägarna som ansvarar för de kostnader som uppkommer i verksamheten. En delägare får anses ansvara för kostnader om denne är direkt betalningsansvarig gentemot leverantörerna. Det gäller även om kostnaderna kan påverka delägarens andel av resultatet i handelsbolaget.

text: Det är i huvudsak delägaren/delägarna som gör inköp för verksamheten och i eget namn ingår avtal med leverantörer.

text: Det är delägaren/delägarna som agerar i eget namn gentemot offentliga myndigheter, t.ex. för att få tillstånd att bedriva viss verksamhet.

text: Delägaren/delägarna tillhandahåller samma typ av tjänster i en egen självständigt bedriven ekonomisk verksamhet som handelsbolaget ska tillhandahålla.

text: I de enskilda fall där det finns anledning att ifrågasätta om det är handelsbolaget eller delägaren som faktiskt bedriver verksamheten ska en bedömning göras utifrån samtliga objektiva omständigheter.

text: När en ekonomisk verksamhet inte anses gemensamt bedriven i handelsbolaget är delägarna att betrakta som självständiga i förhållande till handelsbolaget om de tillhandahåller tjänster till bolaget, jämför avsnitt 4.2.1 (under ”Delägare tillhandahåller tjänster som inte ingår i nödvändig förvaltning”). Delägarna tillhandahåller därmed tjänster till handelsbolaget om tjänsterna tillhandahålls av delägarna i egenskap av beskattningsbara personer och tillhandahållandena sker mot ersättning. Detsamma gäller när den ekonomiska verksamheten i handelsbolaget bedrivs gemensamt av vissa delägare men inte alla. De delägare som inte deltar i den gemensamt bedrivna verksamheten är i sådant fall att betrakta som självständiga i förhållande till handelsbolaget när de tillhandahåller tjänster till bolaget.

text: 4.2 Tillhandahållande av tjänster mot ersättning som är föremål för mervärdesskatt

text: När den ekonomiska verksamheten bedrivs gemensamt i ett handelsbolag är delägarens tillhandahållande av tjänster mot ersättning till handelsbolaget föremål för mervärdesskatt om delägaren självständigt tillhandahåller tjänsterna i egenskap av beskattningsbar person.

text: I syfte att fastställa om en verksamhet bedrivs självständigt ska det kontrolleras om den berörda personen bedriver verksamheten i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar samt själv står den ekonomiska risken för verksamheten.

text: 4.2.1 Delägare tillhandahåller tjänster som inte ingår i nödvändig förvaltning

text: En delägare i ett handelsbolag som åtar sig att tillhandahålla andra tjänster till handelsbolaget än sådana som kan anses ingå i nödvändig förvaltning får anses tillhandahålla tjänsterna självständigt. Hit hör tjänster som går utöver det som rör handelsbolagets allmänna organisation och drift. Enligt Skatteverkets uppfattning är ett exempel på sådana tjänster när delägaren hyr ut tillgångar till handelsbolaget. Ett annat exempel är när delägaren tillhandahåller sådana specifika tjänster till handelsbolaget som får anses utgöra ett särskilt uppdrag. Ett tredje exempel är när delägaren utför omfattande åtgärder på handelsbolagets fastighet som går utöver löpande skötsel av fastigheten. Det kan t.ex. vara renovering eller ombyggnad av fastigheten.

text: En delägare som i eget namn köper in och vidareförsäljer varor och tjänster till handelsbolaget levererar varorna och tillhandahåller tjänsterna mot ersättning. Enligt Skatteverkets uppfattning räknas inte heller sådan vidareförsäljning av inköpta varor och tjänster som nödvändiga förvaltningsåtgärder i mervärdesskattehänseende. En bedömning måste dock göras av om det är delägaren som köper in och vidareförsäljer till handelsbolaget eller om delägaren i egenskap av bolagsman har gjort inköp för handelsbolagets räkning och bolaget därmed är avtalspart i avtalet med tredjeman (varu- eller tjänsteleverantören). Om handelsbolaget är avtalspart i avtalet med tredjeman är det inte fråga om en leverans av varor eller ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning mellan delägaren och handelsbolaget.

text: För en delägare som agerar i egenskap av beskattningsbar person får sådana tjänster som inte ingår i nödvändig förvaltning av handelsbolaget anses tillhandahållna inom ramen för delägarens egen ekonomiska verksamhet. Det gäller enligt Skatteverkets bedömning oavsett om delägaren ingått ett specifikt avtal med handelsbolaget om att tillhandahålla tjänster eller om en sådan skyldighet framgår av bolags- eller delägaravtal.

text: 4.2.2 Delägare tillhandahåller tjänster som ingår i nödvändig förvaltning

text: En delägare agerar inte självständigt gentemot handelsbolaget när denna i egenskap av bolagsman utför nödvändiga åtgärder som ett led i förvaltningen av handelsbolaget. Det ska vara frågan om åtgärder som ingår i handelsbolagets ekonomiska verksamhet i enlighet med bolagsändamålet och som följer av bolags- och delägaravtalen. Sådana tjänster utförs inte mellan självständiga parter. I stället utförs tjänsterna av delägaren inom ramen för handelsbolaget och får därför anses utförda av handelsbolaget för handelsbolagets egen räkning.

text: En bedömning av om det är en sådan förvaltningsåtgärd som kan anses utförd av en delägare inom ramen för handelsbolaget eller om det är fråga om ett tillhandahållande som delägaren gör i en egen självständigt bedriven ekonomisk verksamhet ska göras utifrån EU-rätten. Vad som civilrättsligt ryms i de förvaltningsåtgärder som avses i HBL har därmed enligt Skatteverkets uppfattning ingen avgörande betydelse.

text: Enligt Skatteverket får i mervärdesskattehänseende nödvändiga förvaltningsåtgärder anses omfatta att delägaren i egenskap av bolagsman mot en andel av handelsbolagets resultat

text: i handelsbolagets namn tillhandahåller tjänster till bolagets kunder i enlighet med bolagsändamålet, t.ex. advokatbolag som i egenskap av delägare i ett handelsbolag tillhandahåller advokattjänster åt handelsbolagets kunder i handelsbolagets namn, eller

text: själv är verksam i handelsbolaget för dess ekonomiska verksamhet i enlighet med bolagsändamålet genom att utföra åtgärder som rör bolagets allmänna organisation och drift, t.ex. en delägare i ett fastighetsägande handelsbolag som ansvarar för den löpande skötseln av handelsbolagets fastigheter och bolagets administration.

text: Om delägaren däremot får en garanterad ersättning för utförda tjänster som avser nödvändiga förvaltningsåtgärder är det frågan om ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning. För en delägare som agerar i egenskap av beskattningsbar person får sådana tjänster mot en garanterad ersättning anses tillhandahållna inom ramen för delägarens egen ekonomiska verksamhet.

text: 4.2.3 När finns det ett tillhandahållande mot ersättning?

text: En förutsättning för att en delägare ska anses tillhandahålla tjänster till handelsbolaget är att tillhandahållandet sker mot ersättning. Det förutsätter att det finns ett direkt samband mellan tillhandahållandet av tjänster och en ersättning som faktiskt mottas av delägaren. Om det finns ett avtal om en bestämd ersättning, antingen beloppsmässigt eller utifrån en viss beräkningsgrund, får kravet på att tillhandahållandet sker mot ersättning anses uppfyllt även om det framgår av avtalet att ersättningen i ett senare skede kan komma att justeras, t.ex. beroende på handelsbolagets resultat. Även vid tillhandahållande av tjänster som avser nödvändiga förvaltningsåtgärder är det fråga om ett tillhandahållande mot ersättning om delägaren får en garanterad ersättning för att utföra tjänsten, t.ex. en överenskommelse om ett timpris som delägaren ska fakturera för sin nedlagda tid. Enligt Skatteverkets uppfattning får i sådant fall det belopp som delägaren faktiskt mottar anses ha ett direkt samband med tillhandahållandet av tjänsten.

text: Skatteverket anser att det inte finns något självständigt tillhandahållande mot en garanterad ersättning när nödvändiga förvaltningsåtgärder tillhandahålls mot en andel av handelsbolagets resultat. Det är inte fråga om någon garanterad ersättning om delägarens ersättning utgår ifrån en fördelning efter handelsbolagets resultat. Det gäller oavsett om en sådan fördelning baseras på delägarnas nedlagda tid för förvaltningsåtgärderna eller någon annan grund. I sådant fall finns ingen garanterad ersättning eftersom ersättningen är avhängig av om handelsbolaget går med vinst eller inte.

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett tidigare ställningstagande

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet Transaktioner mellan delägare och HB/KB, 2021-02-11 , dnr

text: . Ställningstagandet innebär ingen ändring i sak utan är endast ett förtydligande av när de finns en garanterad ersättning till delägaren i ett handelsbolag. Detta med anledning av senare praxis.


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3194589

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Bedömning av synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt för barn med parkeringstillstånd för rörelsehindrade

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt ska syftet med befrielsen vägas mot syftet med trängselskatten och risken för missbruk.

type: stycke

text: Ett barn står normalt under vårdnad av sina föräldrar till dess att barnet fyller 18 år. Även andra vuxna, exempelvis familjehemsföräldrar, kan ha ett uttalat omvårdnadsansvar för barnet och kan då likställas med föräldrar.

text: Det som är speciellt med situationen i exemplet är att barnet har föräldrar som bor på skilda håll och att det därför kan finnas behov av att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt.

text: Även om bilarna ägs av någon annan i hushållet, exempelvis en förälders sambo, kan undantaget gälla.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagande ”Synnerliga skäl att undanta två bilar från trängselskatteplikt vid familjehemsplacering” från den 28 september 2018 ( dnr

text: 202 398694-18/111

text: ). Ställningstagandet är en omarbetning av tidigare ställningstagande och Skatteverket utvecklar nu även sin uppfattning om exemplet i förarbetena.

text: 2 Frågeställning

text: Vad ska Skatteverket väga in i bedömningen av om det finns synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt?

text: I förarbetena finns ett exempel på när två bilar kan undantas från skatteplikt för trängselskatt. Det är om bilarna ägs av föräldrar till ett rörelsehindrat barn som bor på skilda håll. Vilka paralleller drar Skatteverket av exemplet i förarbetena?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Skatteverket ska besluta om att undanta en viss bil från skatteplikt för trängselskatt efter ansökan från den som har beviljats parkeringstillstånd för rörelsehindrade i Sverige eller motsvarande tillstånd i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Om det finns synnerliga skäl, ska ett sådant undantag gälla två bilar. Befrielse från skatteplikt får inte medges om bilen enligt anteckning i vägtrafikregistret eller motsvarande utländska register används i yrkesmässig trafik eller i taxitrafik (6 § lagen [2004:629] om trängselskatt).

text: Ett barn står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, om inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare eller åt en tillfällig vårdnadshavare. Vårdnaden om ett barn består till dess att barnet fyller 18 år (

text: 6 kap. 2 § första stycket föräldrabalken

text: Socialnämnden ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem (

text: 6 kap. 1 § första stycket 1 socialtjänstlagen

text: Med familjehem avses ett enskilt hem som på uppdrag av socialnämnden tar emot barn för stadigvarande vård och fostran /…/ och vars verksamhet inte bedrivs yrkesmässigt (3 kap. 2 § socialtjänstförordningen [2001:937]).

text: Rörelsehindrade behöver oftast använda bil för att kunna förflytta sig så när trängselskatten infördes var lagstiftaren angelägen om att förutsättningarna för rörelsehindrade inte skulle försämras. Därför infördes en möjlighet för personer med parkeringstillstånd för rörelsehindrade att få en bil undantagen från skatteplikt för trängselskatt. Den rörelsehindrade behövde inte äga bilen utan fick välja valfri bil att befria. För att förhindra missbruk fick endast en bil per parkeringstillstånd befrias och bilar som enligt anteckning i vägtrafikregistret används i yrkesmässig trafik fick inte befrias (

text: prop. 2003/04:145 s. 46

text: Möjligheten att endast undanta en bil för varje parkeringstillstånd för rörelsehindrade kritiserades. Det anfördes framförallt att det kan finnas behov av undantag för två bilar när det är fråga om flera personer som hjälper den rörelsehindrade och dessa bor på olika håll, exempelvis när ett rörelsehindrat barn har föräldrar som inte bor i närheten av varandra. Möjligheten till undantag utvidgades därför till två bilar om det finns särskilt ömmande skäl, exempelvis om bilarna ägs av föräldrar till ett rörelsehindrat barn som bor på skilda håll (

text: prop. 2006/07:109 s. 21

text: f och s. 31).

text: Syftet med att ta ut trängselskatt är bl.a. att minska trängseln och öka framkomligheten i vägtrafiken (

text: prop. 2003/04:145 s. 30

text: ). Utbyggnaden av vägar är en angelägenhet för alla trafikanter. Utgångspunkten bör därför vara att alla bilar som passerar betalstationerna också ska betala trängselskatt. Ytterligare ett skäl till att alla bilar ska omfattas av trängselskatten är att samtliga bilar som kör in i och ut från det skattebelagda området ger upphov till trängsel (

text: prop. 2006/07:109 s. 20

text: 4 Bedömning

text: Utgångspunkten är att en bil befrias från skatteplikt för trängselskatt. Den som ansöker om befrielse får välja vilken bil som ska befrias och vid behov är det möjligt att flytta befrielsen till en annan bil. Så som befrielsen är utformad är lagstiftaren medveten om att resor med en annan bil än den befriade, kan komma att beläggas med trängselskatt.

text: För att kunna befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt krävs att det föreligger synnerliga skäl. Rekvisitet synnerliga skäl innebär en restriktiv tillämpning och att befrielse endast ska ges i undantagsfall. En bedömning ska göras i varje enskilt fall och Skatteverket anser att i bedömningen måste syftet med befrielsen vägas mot syftet med trängselskatten och risken för missbruk. Risken för missbruk av systemet med befrielse från skatteplikt för trängselskatt ökar om en person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade får två bilar undantagna från skatteplikten.

text: Ett barn står normalt under vårdnad av sina föräldrar till dess att barnet fyller 18 år. Omvårdnadsansvaret är lagstadgat och om föräldrarna sedan skjutsar sitt barn efter 18-årsdagen grundar sig därför hjälpen med skjuts på frivillighet, alternativt ett avtalsförhållande (se ställningstagande ”Bedömning av synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt för vuxna med parkeringstillstånd för rörelsehindrade” från den 10 december 2024 ( dnr: 8-3194597 ).

text: Skatteverket anser att andra vuxna som har ett uttalat omvårdnadsansvar för en underårig än de biologiska föräldrarna, t.ex. familjehemsföräldrar, ska jämställas med vad som avses med föräldrar i förarbetsuttalandet.

text: Vidare framgår av exemplet att föräldrarna ska äga varsin bil. Om det behövs en bil i vardera hem för att skjutsa barnet anser Skatteverket att bilarna kan ägas av någon annan i samma hushåll, exempelvis förälderns sambo.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3194597

title: Bedömning av synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt för vuxna med parkeringstillstånd för rörelsehindrade

text: 1 Sammanfattning

text: Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt ska syftet med befrielsen vägas mot syftet med trängselskatten och risken för missbruk.

text: I de flesta fall räcker det med att befria endast en bil för att inte försämra tillgängligheten för en person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Befrielsen kan dessutom flyttas från en bil till en annan vid behov. Enbart omständigheten att en person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade växlar mellan att köra flera bilar utgör inte synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt.

text: Det utgör inte heller synnerliga skäl i sig för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt om en vuxen person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade blir skjutsad av föräldrar eller andra. Det saknar betydelse att personen hade två bilar befriade från skatteplikten innan sin 18-årsdag. När föräldrar eller andra skjutsar en vuxen person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade grundar sig det på frivillighet alternativt ett avtal, och inte ett lagstadgat krav.

text: 2 Frågeställning

text: Vad ska Skatteverket väga in i bedömningen av om det finns synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt?

text: En person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade växlar mellan att köra två bilar, utgör detta synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt?

text: Om en vuxen person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade skjutsas av andra personer, utgör detta synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt?

text: Har det någon betydelse att parkeringstillståndsinnehavaren har haft befrielse för två bilar innan 18-årsdagen?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: prop. 2003/04:145 s. 46

text: Möjligheten att endast undanta en bil för varje parkeringstillstånd för rörelsehindrad kritiserades. Det anfördes framförallt att det kan finnas behov av undantag för två bilar när det är fråga om flera personer som hjälper den rörelsehindrade och dessa bor på olika håll, exempelvis när ett rörelsehindrat barn har föräldrar som inte bor i närheten av varandra. Möjligheten till undantag utvidgades därför till två bilar om det finns särskilt ömmande skäl, exempelvis om bilarna ägs av föräldrar till ett rörelsehindrat barn som bor på skilda håll (

text: prop. 2006/07:109 s. 21

text: f och s. 31).

text: prop. 2003/04:145 s. 30

text: prop. 2006/07:109 s. 20

text: 4 Bedömning

text: Utgångspunkten är att en person som har ett parkeringstillstånd för rörelsehindrade får en bil befriad från skatteplikt för trängselskatt. Personen får välja vilken bil som ska befrias och vid behov är det möjligt att flytta befrielsen till en annan bil. Så som befrielsen är utformad är lagstiftaren medveten om att resor som personen med parkeringstillstånd för rörelsehindrade gör med en annan bil än den befriade, kan komma att beläggas med trängselskatt.

text: I förarbetena finns endast ett exempel på när två bilar kan undantas från skatteplikt för trängselskatt. Det är om bilarna ägs av föräldrar till ett rörelsehindrat barn som bor på skilda håll. Förarbetena ger inget exempel på vad som skulle kunna utgöra synnerliga skäl för att befria två bilar för en person som har fyllt 18 år och antingen själv kör bil eller åker som passagerare i andras bilar.

text: I de flesta fall räcker det att en bil undantas från skatteplikten för att inte försämra en persons tillgänglighet i samhället. En person kan endast åka i en bil i taget och befrielsen kan flyttas från en bil till en annan vid behov. Skatteverket anser därför att enbart omständigheten att en person växlar mellan att köra flera bilar, inte utgör synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt.

text: Skatteverket anser vidare att omständigheten att en vuxen person med parkeringstillstånd för rörelsehindrade blir skjutsad av andra personer inte i sig utgör synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt. När personen blir skjutsad av andra grundar sig det på frivillighet alternativt ett avtal, och inte ett lagstadgat krav.

text: När ett barn fyller 18 år blir det vuxet och står normalt inte längre under vårdnad av sina föräldrar eller någon annan vuxen. Skatteverket anser att omständigheten att föräldrarna fortsätter att skjutsa sitt vuxna barn i samma utsträckning som tidigare inte utgör synnerliga skäl för att befria två bilar från skatteplikt för trängselskatt. Att föräldrar skjutsar sitt vuxna barn grundar sig på frivillighet, alternativt ett avtal, och inte på ett lagstadgat omvårdnadsansvar.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3197343

title: Leasetagarens rätt till räkenskapsenlig avskrivning vid finansiell leasing

text: 1 Sammanfattning

text: En leasetagare som redovisar tillgångar som leasas genom finansiell leasing som inventarier i årsredovisningen eller årsbokslutet förlorar inte rätten att använda räkenskapsenlig avskrivning om leasetagaren har redovisat dessa tillgångar och avskrivningar separat i balansräkningen eller lämnat sådana upplysningar i en not till den finansiella rapporten.

text: Detta ställningstagande ersätter Skatteverkets ställningstagande ” Finansiell leasing och räkenskapsenlig avskrivning” 2008-10-17, dnr

text: 131 548012-08/111

text: . Ställningstagandet har omarbetats med hänsyn till ändrad redovisningsnormgivning om finansiell leasing samt nya skattebestämmelser om beräkning av ränta vid finansiella leasingavtal. Ställningstagandet innebär inte någon ändrad syn vad gäller bedömningen av leasetagarens möjlighet att använda sig av räkenskapsenlig avskrivning vid finansiell leasing.

text: 2 Frågeställning

text: Frågan har uppkommit om ett företag som leasar inventarier genom finansiell leasing och redovisar dem som tillgångar i redovisningen förlorar rätten till räkenskapsenlig avskrivning.

text: Bakgrunden till frågan är att ett företag i balansräkningen har redovisat både sådana inventarier som det äger och sådana inventarier som företaget inte är civilrättslig ägare till utan leasar enligt ett finansiellt leasingavtal. Företaget har i en not till årsredovisningen specificerat balansposten inventarier som ägs och inventarier som leasas och har gjort en uppdelning av avskrivningarna på de två olika kategorierna av inventarier. I inkomstdeklarationen har företaget genom en skattemässig justering återlagt avdrag för avskrivningar och ränta på de leasade inventarierna. Företaget har i samma inkomstdeklaration gjort ett skattemässigt avdrag för leasingavgifterna fördelade på en räntedel beräknad enligt

text: 24 a kap.

text: IL och en del leasingkostnad.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Redovisning

text: Det saknas lagbestämmelser om redovisning av finansiell leasing men det tas upp i den kompletterande redovisningsnormgivningen. Företag som tillämpar

text: BFNAR 2012:1

text: Årsredovisning och koncernredovisning (K3) eller International Financial Reporting Standard, IFRS 16 Leasingavtal (IFRS 16) kan välja att redovisa ett leasingavtal som finansiell leasing. Även företag som tillämpar

text: BFNAR 2017:3

text: Årsbokslut (K2/K3) får tillämpa reglerna om finansiell leasing i K3 under vissa förutsättningar (punkt 1.7).

text: I juridisk person får finansiella leasingavtal redovisas som operationella leasingavtal (punkt 20.29 i K3 respektive punkt 1 i RFR 2 IFRS 16 för företag som tillämpar IFRS).

text: Företag som tillämpar andra allmänna råd från bokföringsnämnden ska redovisa alla leasingavtal som operationell leasing.

text: En leasetagare som tillämpar K3 och har valt att redovisa leasingavtal som finansiell leasing i juridisk person ska vid det första redovisningstillfället redovisa rättigheter och skyldigheter enligt ett finansiellt leasingavtal som tillgång och skuld i balansräkningen (punkt 20.5). Den leasade tillgången enligt ett finansiellt leasingavtal ska skrivas av på samma sätt som gäller för tillgångar av motsvarande slag (punkt 20.11).

text: För leasetagare som tillämpar IFRS 16 och valt att redovisa leasingavtal som finansiell leasing i juridisk person ska en nyttjanderättstillgång och en leasingskuld redovisas vid inledningsdatumet (punkt 22). Därefter ska leasetagaren skriva av nyttandetillgången till slutet av tillgångens nyttjandeperiod. Detta gäller om leasingavtalet innebär att äganderätten till den underliggande tillgången överförs till leasetagaren vid utgången av leasingperioden eller om anskaffningsvärdet för nyttjanderättstillgången återspeglar att leasetagaren kommer att utnyttja en köpoption avseende tillgången. I annat fall ska tillgången skrivas av till den tidpunkt som inträffar tidigast av nyttjandeperiodens utgång och leasingperiodens utgång (punkt 32).

text: Leasetagaren kan redovisa nyttjanderättstillgångar och leasingsskulder separat från andra tillgångar och skulder i rapporten för finansiell ställning. Om en leasetagare inte redovisar nyttjanderättstillgångar separat i rapporten över finansiell ställning ska leasetagaren inkludera nyttjanderättstillgångar i samma post som den post där de motsvarande underliggande tillgångarna skulle ha redovisats om de ägdes och ange vilka poster i rapporten som inkluderar dessa nyttjanderättstillgångar. En leasetagare som inte redovisar leasingsskulder separat i rapporten över finansiell ställning ska ange vilka poster i rapporten som inkluderar dessa skulder (punkt 47).

text: 3.2 Inkomstskatt

text: I

text: 18 kap.

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, finns särskilda bestämmelser om hur maskiner och andra inventarier ska behandlas i skattehänseende. Utgifter för att anskaffa inventarier ska dras av genom årliga värdeminskningsavdrag (

text: 18 kap. 3 § första stycket

text: IL ). Bestämmelserna om räkenskapsenlig avskrivning får tillämpas bara om avdraget motsvarar avskrivningen i bokslutet och den skattskyldige har haft en ordnad bokföring som avslutas med årsbokslut (

text: 18 kap. 14 § första stycket

text: IL ).

text: Av domar i Högsta Förvaltningsdomstolen framgår att kravet på att avdraget ska motsvara avskrivningen i bokslutet förutsätter att det föreligger en överensstämmelse mellan de i räkenskaperna och vid beskattningen gällande värdena på inventarierna (

text: HFD 2019 ref. 15

text: och

text: RÅ 2006 ref. 71

text: För att ett företag ska få göra avdrag för anskaffningsutgiften för ett inventarium skattemässigt krävs att företaget är ägare till inventariet. Vid beskattningen har det därför stor betydelse om ett leasingavtal är ett hyresavtal eller ett låneavtal. I den rättspraxis som har utvecklats har leasingavtal i stor utsträckning behandlats i enlighet med den civilrättsliga formen som hyresavtal. I förarbetena till införandet av

text: 24 a kap.

text: IL om ränteutgift vid finansiell leasing uttalade regeringen att det fanns principiella skäl som talade för att avskrivningsrätten skulle tillkomma leasetagaren och inte leasegivaren vid finansiell leasing, men avstod från att genomföra förslaget till följd av vad remissinstanserna anfört (

text: prop. 2017/18:245 s. 231

text: 4 Bedömning

text: Den skatterättsliga bedömningen av vem som är ägare till egendomen följer normalt den civilrättsliga bedömningen. Den som civilrättsligt är ägare till egendomen har vanligtvis också rätt till värdeminskningsavdraget på denna. Det innebär att en leasetagare i de flesta fall inte har rätt till värdeminskningsavdrag på den leasade tillgången vid beskattningen.

text: För att ett företag ska få göra avdrag för anskaffningsutgiften för ett inventarium skattemässigt krävs att företaget äger inventariet. Det utesluter inte att det kan finnas andra tillgångar som hanteras som inventarier i bokföringen men som inte utgör inventarier skattemässigt. Skatteverket anser därför att leasetagaren har rätt till räkenskapsenlig avskrivning enligt

text: 18 kap. 14 § första stycket

text: IL om vissa krav är uppfyllda. Dessa är att bokföringen är så ordnad och presentationen sker på ett sådant sätt i årsredovisningen eller årsbokslutet att de leasade tillgångarnas anskaffningsvärde, ackumulerade avskrivningar och årets avskrivningar kan särskiljas från de skattemässiga inventarierna enligt

text: 18 kap.

text: IL. Leasetagaren kan antingen redovisa dessa poster direkt i balansräkningen som egna poster med medföljande noter eller lämna sådana upplysningar i en not till den finansiella rapporten.

text: 5 Ställningstagandet ersätter ett annat ställningstagande

text: Detta ställningstagande ersätter Skatteverkets ställningstagande ”Finansiell leasing och räkenskapsenlig avskrivning” 2008-10-17, dnr

text: 131 548012-08/111

text: . Ställningstagandet har omarbetats med hänsyn till ändrad normgivning om finansiell leasing samt nya skattebestämmelser om beräkning av ränta vid finansiella leasingavtal. Ställningstagandet innebär inte någon ändrad syn vad gäller bedömningen av leasetagarens möjlighet att använda sig av räkenskapsenlig avskrivning vid finansiell leasing


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-319750

title: Upphävande av ställningstagandet ”Beståndsöverlåtelse av s.k. kapitalpensionsförsäkringar”, dnr 131 727157-08/111

text: Ovannämnda ställningstagande som publicerades den 8 december 2008 upphävs från och med den 15 juni 2020.

text: Det upphävda ställningstagandet behandlar situationen när försäkringsavtal avseende kapitalpension som ingåtts före den 2 februari 2007 har överlåtits till en annan försäkringsgivare eller har överförts till en annan del av försäkringsgivarens verksamhet efter den 31 december 2008. Enligt ställningstagandet förlorar avtalen sin skatterättsliga status av pensionsförsäkring när det gäller avkastningsskatt och försäkringarna kommer att vara "vanliga" kapitalförsäkringar och beskattas med den högre avkastningsskatten 27%.

text: Från och med den 1 januari 2020 har punkten 9 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (

text: ) om ändring i inkomst

text: skattelagen (1999:1229)

text: och punkten 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (

text: ) om ändring i lagen (

text: ) om avkastningsskatt på pensionsmedel ändrats (SFS 2019:739 respektive SFS 2019:738). Ändringarna innebär att det från och med 1 januari 2020 är möjligt att överlåta eller föra över en kapitalpension genom en beståndsöverlåtelse utan att försäkringen tappar statusen av kapitalpension.

text: Skatteverket anser att det upphävda ställningstagandet i och med lagändringen är överspelat.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-319756

status: upphävt

title: Upphävande av ställningstagande ”Flytt av pensionsförsäkringar”, dnr 131 134617-09/111

text: Ovannämnda ställningstagande som publicerades den 30 mars 2009 upphävs från och med den 15 juni 2020.

text: Det upphävda ställningstagandet behandlar frågan om flyttregeln i

text: 58 kap. 18 § tredje stycket inkomstskattelagen (1999:1229)

text: inte enbart omfattar överföring av hela värdet i en enda pensionsförsäkring till en nytecknad mottagande pensionsförsäkring utan även överföring av hela värdet i två eller flera pensionsförsäkringar till en nytecknad mottagande pensionsförsäkring. Enligt ställningstagandet får hela värdet i två eller flera pensionsförsäkringar med samma försäkringstagare och försäkrad flyttas till en enda nytecknad pensionsförsäkring med samma person som försäkrad och som försäkringstagaren till de ursprungliga försäkringarna tecknar i samband med överföringen av de värden som finns i dessa försäkringar.

text: Från och med den 1 januari 2020 har flyttregeln i 58 kap. 18 § tredje stycket inkomstskattelagen ändrats. Den nya lydelsen av flyttregeln innebär att det möjligt att flytta kapitalet i en pensionsförsäkring till en befintlig pensionsförsäkring. Kravet på att den mottagande försäkringen måste vara nytecknad har alltså tagits bort och av den nya lydelsen framgår uttryckligen att hela värdet i en eller flera pensionsförsäkring kan föras över direkt till en annan pensionsförsäkring om övriga villkor är uppfyllda.

text: Skatteverket anser att den ändrade lydelsen innebär att det upphävda ställningstagandet inte längre behövs.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3198108

title: Ställningstagandet ”Finansiell leasing och beskattning” ska inte längre tillämpas

text: Ställningstagandet ” Finansiell leasing och beskattning ”, daterat den 7 oktober 2004, dnr

text: 130 583520-04/111

text: , ska inte längre tillämpas.

text: Ställningstagandet har tagits fram för att klargöra att den som är ägare till de leasade tillgångarna har rätt till värdeminskningsavdrag. Det som framgår av ställningstagandet är sådan information som framgår direkt på vägledningssidor. Det finns därför inte längre skäl att ha kvar ställningstagandet.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3198621

title: Alkoholskatt - begreppen ”för in” och ”tar emot” vid oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas utan att omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att

text: 9 kap. 28 § tredje stycket 1

text: LAS ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt den punkten.

text: Vad gäller begreppet ”för in” anser Skatteverket att den som låter föra in en vara till Sverige, antingen genom att själv transportera varan eller genom att anlita en transportör för transporten till Sverige, ska anses vara den som ”för in” varan.

text: Skatteverket anser att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer en vara från ett annat EU-land och varan transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar varan eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt varan är då den som ”tar emot” varan.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har uppkommit om vad som i

text: 9 kap. 28 § tredje stycket 1

text: LAS menas med begreppen ”för in” och ”tar emot” varor från ett annat EU-land.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om beskattade alkoholvaror, som ska flyttas enligt förfarandet för beskattade varor, flyttas till Sverige eller via Sverige utan att omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument eller ersättningsdokument anses en oegentlighet vid flyttning av beskattade varor föreligga (9 kap. kap. 28 § första stycket lagen [2022:156] om alkoholskatt, LAS).

text: I

text: 9 kap. 28 § tredje stycket

text: LAS utpekas i sådana fall två olika kategorier som skattskyldiga, dels den som för in eller tar emot varorna från det andra EU-landet (punkt 1) dels någon annan person om denna medverkat i oegentligheten (punkt 2). Enligt förarbetena är den första kategorin, dvs. den som för in eller tar emot varorna, den som normalt bör komma ifråga för beslut om skatt (

text: prop. 2021/22:61 s. 436

text: jämförd med s. 394).

text: I samband med införandet av bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning av beskattade varor som flyttas utan att förfarandet för beskattade varor följs angavs bl.a. följande. Vad som avses med ”för in” och ”tar emot” har utvecklats i tidigare förarbeten, särskilt

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: , och begreppen är etablerade. Det är den personen som rimligen i de flesta fall har bäst möjligheter att styra över om varan kommer att flyttas inom förfarandet för beskattade varor eller inte genom sitt agerande. För att åskådliggöra vem som avses ges i

text: prop. 2009/10:40 s. 140

text: några exempel. Ett fall är när en näringsidkare på egen hand för hit skattepliktiga beskattade varor för att använda dem i kommersiell verksamhet här. Det kan t.ex. vara en tobakshandlare som reser till ett annat land och förvärvar beskattade tobaksvaror, som tobakshandlaren själv transporterar hem till Sverige och säljer i sin butik. Det kan också handla om att tobakshandlaren beställer beskattade varor från ett annat EU-land och uppdrar till en transportör att föra hem varorna för hans eller hennes räkning. Man kan också tänka sig att den svenska tobakshandlaren med verksamhet i Sverige beställer beskattade varor från en handlare i ett annat EU-land och ber att denna transporterar varorna till Sverige. I dessa fall är det den svenska tobakshandlaren som anses föra in eller ta emot varorna. I

text: prop. 2009/10:40

text: ges även exemplet att det i stället är så att tobakshandlaren i det andra EU-landet, utan att ha fått någon beställning i förväg, för in beskattade tobaksvaror till Sverige och väl i Sverige kontaktar, eller blir kontaktad av, tobakshandlare här. Då anses den utländska tobakshandlaren föra in eller ta emot varorna. I samtliga dessa fall har tobakshandlaren stora möjligheter att själv genom sitt agerande påverka om varorna flyttas under förfarandet för beskattade varor eller inte genom sitt eget agerande eller sitt val av leverantör (

text: prop. 2021/22:61 s. 266

text: ). I anslutning till att ovanstående exempel ges i

text: prop. 2009/10:40

text: anges att exemplen även är giltiga avseende alkoholvaror.

text: I författningskommentaren till

text: 9 kap. 28 §

text: LAS hänvisas till kommentaren till 9 kap. 28 § LTS där det angavs att med för in eller tar emot avses detsamma som enligt bestämmelser om skattskyldighet i 9 § första stycket 5 i den numera upphävda lagen (

text: ) om tobaksskatt, samt att en närmare beskrivning av vad som avses med detta finns i

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: prop. 2021/22:61 s. 394

text: och s. 436).

text: 4 Bedömning

text: Begreppen ”för in” och ”tar emot” har inte definierats i lag, men innebörden av begreppen har beskrivits i förarbeten i samband med införandet av oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas utan att omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument.

text: Mot bakgrund av utformningen av

text: 9 kap. 28 § tredje stycket 1

text: LAS och förarbetsuttalanden i samband med bestämmelsens införande anser Skatteverket att första punkten i

text: 9 kap. 28 § tredje stycket

text: LAS ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt första punkten och att begreppen ”för in” respektive ”tar emot” ska ges följande innebörd.

text: Skatteverket anser vidare att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer en vara från ett annat EU-land och varan transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar varan eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt varan är då den som ”tar emot” varan.

text: Begreppen ” för in” och ”tar emot” förekommer även i andra punktskattelagar där de har beskrivits på motsvarande sätt. Enligt Skatteverkets uppfattning kan det inte utläsas annat än att avsikten är att begreppen ska ha samma innebörd i de bestämmelser där begreppen förekommer.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3199038

title: Ersättning för s.k. frekvensreglering av elnätet – inkomst av kapital

text: Sammanfattning

text: Innehavare av privatbostadsfastigheter och elbilar kan få ersättning för att de på olika sätt medverkar till att reglera frekvensen i elnätet, s.k. frekvensreglering.

text: Ersättning för frekvensreglering genom ett batteri tillhörande en privatbostadsfastighets interna elnät, ska beskattas som inkomst hänförlig till innehav av fastigheten. Det innebär att inkomsten omfattas av ett schablonavdrag med 40 000 kr, som är gemensamt för olika inkomster hänförliga till fastigheten.

text: Ersättning för frekvensreglering genom ett batteri tillhörande en elbil eller genom en s.k. laddbox, ska beskattas som inkomst på grund av innehav av tillgång och avdrag får göras för eventuella merkostnader.

text: Frågeställning

text: Ett väl fungerande elnät förutsätter att det är balans mellan hur mycket el som produceras och hur mycket som konsumeras. Ett verktyg för att mäta balansen mellan produktion och konsumtion är att titta på frekvensen i elnätet. För att hålla frekvensen stabil kring 50 Hz köper Svenska kraftnät s.k. stödtjänster från elmarknadens aktörer.

text: Privatpersoner kan inte leverera stödtjänster direkt till Svenska kraftnät. Det kan endast ske genom en aktör, som i sin tur har ett avtal med Svenska kraftnät om att tillhandhålla stödtjänster. En sådan aktör kan sedan ingå avtal med innehavare av batterier tillhörande privatbostadsfastigheter och elbilar och utbetalar en ersättning för att de medverkar till att aktören i sin tur kan uppfylla sitt åtagande gentemot Svenska kraftnät.

text: Frågan är hur erhållen ersättning för frekvensreglering ska beskattas i olika situationer som beskrivs nedan, med där angivna förutsättningar. Ställningstagandet behandlar endast ersättning som ska beskattas i inkomstslaget kapital och således inte i inkomstslaget näringsverksamhet. Ställningstagandet behandlar inte heller ersättningen ur ett mervärdesskatterättsligt perspektiv.

text: Batteri tillhörande en privatbostadsfastighet

text: En fastighets interna elnät kan förses med ett s.k. hembatteri, som både kan ta emot och tillföra el till det externa elnätet och i många fall är batteriet en integrerad del av en solcellsanläggning. Fastighetsägaren kan få ersättning för att batteriet kan användas för att reglera frekvensen i elnätet. Det innebär att el vid olika tillfällen kan tillföras batteriet, respektive tas ut från batteriet, i syfte att upprätthålla önskvärd frekvens i elnätet.

text: Ersättningen avser kompensation för att batteriet kan användas för frekvensreglering och är därmed inte en ersättning för den el som eventuellt levereras ut från batteriet.

text: Batteri tillhörande en elbil

text: Det är också tekniskt möjligt att utnyttja ett batteri tillhörande en elbil efter samma princip som för ett batteri tillhörande en fastighet. En sådan teknik uttrycks ofta med begreppet ”Vehicle to Grid (V2G)” och möjliggör att el kan distribueras både till och från bilens batteri.

text: Laddbox till en elbil

text: En särskild tjänst kan knytas till en laddbox som medför att det kan ske uppehåll vid laddningen av ett batteri eller att laddningen startar. Tjänsten innebär inte att el kan tas ut från batteriet för att tillföras det externa elnätet. Ersättningen är en kompensation för att innehavaren av batteriet inte fullt ut kan styra över den tidsperiod då batteriet ska laddas. Ersättning kan också lämnas om den här tjänsten medför en högre kostnad för den el som tillförs batteriet.

text: Gällande rätt m.m.

text: Inkomster på grund av innehav av tillgångar ska tas upp som intäkt i inkomstslaget kapital och utgifter för att förvärva sådana inkomster ska dras av som en kostnad (

text: 41 kap. 1 §

text: och

text: 42 kap. 1 §

text: inkomstskattelagen

text: [1999:1229], IL).

text: Med privatbostadsfastighet avses bl.a. ett småhus med mark, som till övervägande del används som bostad för ägaren eller någon närstående (2 kap. 8 och 13 §§ IL).

text: Ersättning vid upplåtelse av en privatbostadsfastighet och ersättning för produkter från en sådan fastighet, ska tas upp till beskattning. Utgifter för att förvärva inkomsten får inte dras av, utan avdrag ska istället göras med 40 000 kr per år (

text: 42 kap. 30 §

text: IL). Om inkomsten avser upplåtelse av en fastighet, får avdrag också göras med 20 procent av hyresinkomsten.

text: Fast egendom är jord, som är indelad i fastigheter (

text: 1 kap. 1 § jordabalken

text: , JB). Byggnad tillhör en fastighet och till byggnaden hör fast inredning och annat varmed byggnaden blivit försedd, om det är ägnat till stadigvarande bruk för byggnaden (2 kap. 1-2 §§ JB).

text: Bedömning

text: Batteriet kan användas för frekvensreglering genom att el antingen tas ut från batteriet eller att el tillförs batteriet. Erhållen ersättning för frekvensregleringen baseras alltså på själva innehavet av ett batteri och är därför en sådan inkomst på grund av innehav av tillgång som ska beskattas i inkomstslaget kapital.

text: Ett batteri är vanligtvis installerat på ett sådant sätt att det är en integrerad del av byggnadens interna elnät och blir därmed en del av själva fastigheten som ett byggnadstillbehör.

text: I

text: 42 kap. 30 §

text: IL anges att ersättning för upplåtelse av privatbostadsfastighet, samt ersättning vid försäljning av produkter från fastigheten, ska tas upp till beskattning. Med upplåtelse avses vanligtvis att hela eller del av fastigheten hyrs ut enligt bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: (hyreslagen). Produkter från fastigheten kan t.ex. avse frukt, grönsaker, virke, el från en solcellsanläggning och annat som har producerats på fastigheten. Gemensamt för de ersättningar som uttryckligen anges i lagen är att det är inkomster på grund av innehavet av fastigheten.

text: Ersättning för frekvensreglering avser typiskt sett inte en upplåtelse (uthyrning) eller försäljning av en produkt från fastigheten. Ersättningen är dock en kompensation för att innehavaren av batteriet inte ensam kan förfoga över dess funktion av att lagra el, varför tjänsten att bidra till frekvensreglering av elnätet ändå har ett inslag av upplåtelse. Tjänsten kan således liknas vid en upplåtelse och ersättningen avser också en inkomst på grund av innehav av en privatbostadsfastighet. Ersättningen kan därför jämställas med de inkomster som uttryckligen anges i

text: 42 kap. 30 §

text: IL.

text: Skatteverket anser att också ersättning för frekvensreglering kan vara en sådan inkomst som omfattas av bestämmelsen i

text: 42 kap. 30 §

text: IL. Det innebär att avdrag kan göras med 40 000 kr mot den här inkomsten och eventuellt andra inkomster av fastigheten.

text: Batteri tillhörande en elbil

text: Ett batteri tillhörande en elbil kan användas för frekvensreglering på samma sätt som för ett batteri tillhörande en privatbostadsfastighet, genom att el antingen tas ut från batteriet eller att el tillförs batteriet när det är kopplat till en laddbox. I det här fallet är batteriet en integrerad del av bilen och är därmed s.k. lös egendom, till skillnad mot ett batteri som tillhör en fastighet.

text: Erhållen ersättning baseras på själva innehavet av ett batteri och ska därför tas upp till beskattning som inkomst på grund av innehav av tillgång enligt

text: 42 kap. 1 §

text: IL. Avdrag får göras för de eventuella merkostnader som frekvensregleringen kan medföra.

text: Laddbox till en elbil

text: I det här fallet sker frekvensreglering genom att laddningen av ett batteri tillhörande en elbil kan avbrytas eller startas. Den här tjänsten medför endast en möjlighet att öka eller minska tillförseln av el till ett batteri och därmed uttaget av el från nätet.

text: En grundläggande förutsättning för att tillhandahålla den här tjänsten är att man förfogar över ett batteri, som också är uppkopplat mot nätet. Erhållen ersättning har alltså ett direkt samband med innehav av en tillgång i form av ett batteri. Ersättningen ska därför tas upp till beskattning som inkomst på grund av innehav av tillgång enligt

text: 42 kap. 1 §

text: IL och avdrag får göras för de eventuella merkostnader som frekvensregleringen kan medföra.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3199086

title: Undantag från skatteplikt för tjänster med anknytning till försäkringstjänster som utförs av försäkringsförmedlare, mervärdesskatt

text: Sammanfattning

text: Undantaget från skatteplikt omfattar förutom försäkringstjänster också tjänster med anknytning till försäkringstjänster som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter (fortsättningsvis kallat försäkringsförmedlare). Det ska alltså vara tjänster där följande två kriterier ska vara uppfyllda.

text: Tjänsterna ska ha anknytning till försäkringstjänster.

text: Tjänsterna ska utföras av försäkringsförmedlare.

text: Tjänster som har anknytning till försäkringstjänster är enligt Skatteverkets bedömning endast tjänster som på ett specifikt sätt bidrar till att en försäkringstjänst kan genomföras. Det kan vara tjänster som har samband med tecknandet av försäkringen framförallt förmedlingstjänster och rådgivning i samband med sådan förmedling. Det kan även vara tjänster som sker i samband med att försäkringsrisken förverkligas, d.v.s. när det inträffar ett försäkringsfall.

text: Förutom att tjänsten ska ha anknytning till en försäkringstjänst ska det också vara en tjänst som utförs av en försäkringsförmedlare. Följande två villkor ska vara uppfyllda för att det ska kunna ses som en tjänst som utförs av en försäkringsförmedlare.

text: Det ska finnas något slags förhållande både mellan tjänsteleverantören och försäkringsgivaren och mellan tjänsteleverantören och försäkringstagaren. Detta förhållande kan vara indirekt om tjänsteleverantören är en underentreprenör till försäkringsförmedlaren.

text: Tjänsteleverantörens verksamhet ska omfatta vissa väsentliga aspekter som är kännetecknande för en försäkringsförmedlares verksamhet, såsom att söka upp potentiella kunder och sammanföra dessa med försäkringsgivaren.

text: Frågeställning

text: Undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster ska tolkas i enlighet med motsvarande bestämmelse i mervärdesskattedirektivet. Av mervärdesskattedirektivet framgår att undantaget förutom försäkringstjänster även ska omfatta tjänster med anknytning till sådana transaktioner som utförs av försäkringsförmedlare.

text: När kan det vara fråga om tjänster som har anknytning till försäkringstjänster?

text: När utförs en tjänst av en försäkringsförmedlare?

text: Gällande rätt m.m.

text: Bestämmelser

text: Från skatteplikt undantas tillhandahållanden av försäkrings- och återförsäkringstjänster, inbegripet tjänster som tillhandahålls av försäkringsmäklare eller andra förmedlare av försäkringar och som avser försäkringar eller återförsäkringar (

text: 10 kap. 32 § mervärdesskattelagen

text: [2023:200], ML).

text: Medlemsstaterna ska från skatteplikt undanta försäkrings- och återförsäkringstransaktioner, inbegripet tjänster med anknytning till sådana transaktioner som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter (

text: artikel 135.1 a i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Praxis från EU-domstolen

text: Bestämmelserna om undantag i bland annat artikel 135.1 i mervärdesskattedirektivet ska tolkas restriktivt, eftersom dessa undantag innebär avsteg från den allmänna principen enligt vilken mervärdesskatt ska betalas för varje tjänst som tillhandahålls av en skattskyldig mot ersättning. Nämnda undantag innefattar självständiga begrepp i gemenskapsrätten som syftar till att förhindra att medlemsstaterna tillämpar mervärdesskattesystemet på olika sätt (

text: , Taksatorringen, punkterna 36-37 och där angiven praxis).

text: En försäkringstransaktion kännetecknas av att en försäkringsgivare åtar sig att, mot förskottsbetalning av en premie, tillhandahålla försäkringstagaren den prestation som parterna kom överens om när avtalet ingicks för det fall försäkringsrisken skulle förverkligas. Det är således av betydelse vem som är mottagare av tjänsten och att en sådan transaktion till sin natur innefattar ett avtalsförhållande mellan den som tillhandahåller försäkringstjänsten och den person, nämligen den försäkrade, vars risk täcks av försäkringen (

text: , Taksatorringen, punkterna 39 och 41).

text: Som framgår av lydelsen av artikel 135.1 a i mervärdesskattedirektivet kan tjänster undantas från skatteplikt endast om följande två villkor är uppfyllda: tjänsterna ska ha ”anknytning” till försäkringstransaktioner, och de ska ”utföras av försäkringsmäklare och försäkringsagenter” (

text: , Radio Popular, punkt 32).

text: Begreppet ”tjänster med anknytning till försäkringstransaktioner” är så brett att det kan innefatta olika tjänster som bidrar till att försäkringstransaktioner kan genomföras, i synnerhet skaderegleringstjänster (

text: , Aspiro, punkt 33).

text: Två villkor ska vara uppfyllda vid bedömningen av om det kan ses som transaktioner som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter. Det ska för det första finnas något slags förhållande både mellan tjänsteleverantören och försäkringsgivaren och mellan tjänsteleverantören och försäkringstagaren. Detta förhållande kan vara indirekt, om tjänsteleverantören är en underentreprenör till försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten. För det andra krävs att tjänsteleverantörens verksamhet omfattar vissa väsentliga aspekter som är kännetecknande för en försäkringsagents verksamhet, såsom att söka upp potentiella kunder och sammanföra dessa med försäkringsgivaren (

text: , Aspiro, punkt 37 och där angiven praxis).

text: Villkoret ”tjänster som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter eller deras underentreprenörer” måste ha samband med försäkringsmäklarnas eller försäkringsagenternas kärnverksamhet, som består i att söka upp nya kunder och sammanföra dessa med försäkringsgivaren för ingående av försäkringsavtal. Vad gäller underentreprenörer krävs att dessa deltar i ingåendet av försäkringsavtal (

text: , Aspiro, punkt 39 och där angiven praxis).

text: Praxis från Högsta förvaltningsdomstolen

text: Undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster är inte vidare än motsvarande undantag som finns i mervärdesskattedirektivet. För andra tjänster än försäkringstjänster ska därför bedömas om tjänsterna i direktivets mening ska ses som tjänster med anknytning till sådana transaktioner som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter (

text: RÅ 2005 ref. 80

text: Försäkringsbolaget betalar provision till banken för att den ska förse bolaget med potentiella försäkringstagare bland sina privatkunder. Genom att via hemsidan sammanföra sina kunder med försäkringsbolaget får banken anses tillhandahålla tjänster som uppfyller kriterierna för förmedlingsverksamhet. Under förutsättning att ersättning utgår är det fråga om ett sådant tillhandahållande rörande försäkring som är undantaget från skatteplikt (

text: HFD 2015 ref. 29

text: ). Även om det finns inslag i ett åtagande som tagna ur sitt sammanhang skulle kunna vara att hänföra till tjänster avseende försäkringsförmedling ska en bedömning göras utifrån det huvudsakliga föremålet för ett bolags åtagande gentemot sin avtalspart (

text: HFD 2015 not. 33

text: Bedömning

text: Undantaget från skatteplikt som rör försäkringsområdet omfattar försäkrings- och återförsäkringstjänster. Försäkringstjänster är tjänster som kännetecknas av att en försäkringsgivare åtar sig att, mot förskottsbetalning av en premie, tillhandahålla försäkringstagaren den prestation som parterna kom överens om när avtalet ingicks om försäkringsfall inträffar.

text: Undantaget omfattar också tjänster med anknytning till försäkringstjänster som utförs av försäkringsförmedlare. Det ska alltså vara tjänster där följande två kriterier ska vara uppfyllda.

text: De tjänster som kan omfattas är således följande.

text: Tjänster som utförs i samband med ett försäkringsfall, t.ex. skaderegleringstjänster.

text: Tjänster som utförs i samband med att försäkringen tecknas, förnyas eller på annat sätt kan påverka villkoren för försäkringen, t.ex. förmedlingstjänster.

text: Enligt Skatteverkets bedömning kan inte tjänster av mer allmän karaktär anses vara tjänster med anknytning till försäkringstjänster. Det innebär att t.ex. personaluthyrning eller ekonomisk eller juridisk rådgivning som saknar samband med ett försäkringsfall eller att en försäkring tecknas, förnyas eller på annat sätt påverkar villkoren, inte kan omfattas.

text: Tjänster som utförs av försäkringsförmedlare

text: Även om det är en tjänst som har anknytning till en försäkringstjänst ska det också vara en tjänst som utförs av en försäkringsförmedlare. Enligt Skatteverkets bedömning begränsar detta villkor ytterligare vilka tjänster som kan omfattas av undantaget.

text: Tjänsteleverantörens verksamhet ska omfatta vissa väsentliga delar som är kännetecknande för en försäkringsförmedlares verksamhet, såsom att söka upp potentiella kunder och sammanföra dessa med försäkringsgivaren.

text: Det första villkoret innebär att den som utför tjänsten normalt ska stå i kontakt med både försäkringsgivaren och försäkringstagaren, d.v.s. agera såsom en förmedlare.

text: Det kan dock räcka med att den som utför tjänsten är en underentreprenör till en försäkringsförmedlare som står i kontakt med både försäkringsgivaren och försäkringstagaren. Så är fallet om underentreprenören agerar under eget ansvar på ett sätt så att denne faktiskt utför en del av förmedlingen åt försäkringsförmedlaren. Det är endast i sådana fall som det enligt Skatteverkets bedömning räcker med en indirekt kontakt med försäkringsgivaren och försäkringstagaren.

text: Det andra villkoret innebär att den som utför tjänsten ska ha en verksamhet som innefattar delar som är kännetecknande för en försäkringsförmedlares verksamhet. En försäkringsförmedlares verksamhet kännetecknas av att denne söker upp potentiella kunder och sammanför dessa med försäkringsgivaren.

text: Skatteverket anser att det inte behöver vara den dominerande delen av verksamheten utan det räcker att tjänsteleverantören har någon del av sin ekonomiska verksamhet som innefattar tjänster som består i förmedling av försäkringar. Det kan t.ex. vara fråga om ett företag som i en butik säljer varor och som förmedlar försäkringar för de sålda varorna. Ett sådant företag har som sin huvudsakliga ekonomiska verksamhet att sälja varor och förmedlingen av försäkringar är endast en mindre del av den ekonomiska verksamheten. Det saknar betydelse om företaget har tillstånd hos Finansinspektionen.

text: Den som endast tillhandahåller t.ex. skaderegleringstjänster eller olika administrativa tjänster som innefattar specifik sakkunskap rörande försäkringar uppfyller inte villkoren för att verksamheten ska anses utgöra tjänster som utförs av försäkringsförmedlare. Skatteverket anser därför att andra tjänster som har anknytning till försäkringstjänster än förmedlingstjänster endast kan omfattas av undantaget om den som utför tjänsten i sin ekonomiska verksamhet även bedriver en verksamhet som innefattar förmedling av försäkringar. Tjänsten behöver dock inte avse försäkring som försäkringsförmedlaren själv förmedlat.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3199315

title: Skatt på energi - begreppen ”för in” och ”tar emot” vid oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas utan att omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att 5 kap. 25 § tredje stycket 1 LSE ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt den punkten.

text: Vad gäller begreppet ”för in” anser Skatteverket att den som låter föra in bränsle till Sverige, antingen genom att själv transportera bränslet eller genom att anlita en transportör för transporten till Sverige, ska anses vara den som ”för in” bränslet.

text: Skatteverket anser att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer bränsle från ett annat EU-land och bränslet transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar bränslet eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt bränslet är då den som ”tar emot” bränslet.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har uppkommit om vad som i 5 kap. 25 § tredje stycket 1 LSE menas med begreppen ”för in” och ”tar emot” bränsle från ett annat EU-land.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om beskattat bränsle, som ska flyttas enligt förfarandet för beskattade varor, flyttas till Sverige eller via Sverige utan att omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument eller ersättningsdokument anses en oegentlighet vid flyttning av beskattat bränsle föreligga (5 kap. 25 § första stycket lagen [1994:1776] om skatt på energi, LSE).

text: Med beskattat bränsle menas i LSE bränsle som avses i 1 kap. 3 a § som släppts för konsumtion i ett annat EU-land (1 kap. 20 § LSE).

text: I 5 kap. 25 § tredje stycket lagen LSE utpekas i sådana fall två olika kategorier som skattskyldiga, dels den som för in eller tar emot bränslet från det andra EU-landet (punkt 1) dels någon annan person om denna medverkat i oegentligheten (punkt 2). Enligt förarbetena är den första kategorin, dvs. den som för in eller tar emot bränslet, den som normalt bör komma ifråga för beslut om skatt (

text: prop. 2021/22:61 s. 472

text: jämförd med s. 394).

text: I samband med införandet av bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning av beskattat bränsle som flyttas utan att förfarandet för beskattade varor följs angavs bl.a. följande. Vad som avses med ”för in” och ”tar emot” har utvecklats i tidigare förarbeten, särskilt

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: , och begreppen är etablerade. Det är den personen som rimligen i de flesta fall har bäst möjligheter att styra över om varan kommer att flyttas inom förfarandet för beskattade varor eller inte genom sitt agerande. För att åskådliggöra vem som avses ges i

text: prop. 2009/10:40 s. 140

text: några exempel. Ett fall är när en näringsidkare på egen hand för hit skattepliktiga beskattade varor för att använda dem i kommersiell verksamhet här. Det kan t.ex. vara en tobakshandlare som reser till ett annat land och förvärvar beskattade tobaksvaror, som tobakshandlaren själv transporterar hem till Sverige och säljer i sin butik. Det kan också handla om att tobakshandlaren beställer beskattade varor från ett annat EU-land och uppdrar till en transportör att föra hem varorna för hans eller hennes räkning. Man kan också tänka sig att den svenska tobakshandlaren med verksamhet i Sverige beställer beskattade varor från en handlare i ett annat EU-land och ber att denna transporterar varorna till Sverige. I dessa fall är det den svenska tobakshandlaren som anses föra in eller ta emot varorna. I

text: prop. 2009/10:40

text: ges även exemplet att det i stället är så att tobakshandlaren i det andra EU-landet, utan att ha fått någon beställning i förväg, för in beskattade tobaksvaror till Sverige och väl i Sverige kontaktar, eller blir kontaktad av, tobakshandlare här. Då anses den utländska tobakshandlaren föra in eller ta emot varorna. I samtliga dessa fall har tobakshandlaren stora möjligheter att själv genom sitt agerande påverka om varorna flyttas under förfarandet för beskattade varor eller inte genom sitt eget agerande eller sitt val av leverantör (

text: prop. 2021/22:61 s. 266

text: ). I anslutning till att ovanstående exempel ges i

text: prop. 2009/10:40

text: anges att exemplen även är giltiga avseende bränslen.

text: I författningskommentaren till 5 kap. 25 § LSE hänvisas till kommentaren till

text: 9 kap. 28 § lagen (2022:155)

text: om tobaksskatt (LTS) där det angavs att med för in eller tar emot avses detsamma som enligt bestämmelser om skattskyldighet i 9 § första stycket 5 i den numera upphävda lagen (

text: ) om tobaksskatt, samt att en närmare beskrivning av vad som avses med detta finns i

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: prop. 2021/22:61 s. 394

text: och s. 472).

text: 4 Bedömning

text: Begreppen ”för in” och ”tar emot” har inte definierats i lag, men innebörden av begreppen har beskrivits i förarbeten i samband med införandet av oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas utan att omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument.

text: Mot bakgrund av utformningen av 5 kap. 25 § tredje stycket 1 LSE och förarbetsuttalanden i samband med bestämmelsens införande anser Skatteverket att första punkten i 5 kap. 25 § tredje stycket LSE ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt första punkten och att begreppen ”för in” respektive ”tar emot” ska ges följande innebörd.

text: Skatteverket anser vidare att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer bränsle från ett annat EU-land och bränslet transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar bränslet eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt bränslet är då den som ”tar emot” bränslet.

text: Begreppen ” för in” och ”tar emot” förekommer även i andra punktskattelagar där de har beskrivits på motsvarande sätt. Enligt Skatteverkets uppfattning kan det inte utläsas annat än att avsikten är att begreppen ska ha samma innebörd i de bestämmelser där begreppen förekommer.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-3199438

title: Tobaksskatt - begreppen ”för in” och ”tar emot” vid oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas utan att omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att 9 kap. 28 § tredje stycket 1 LTS ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt den punkten.

text: Vad gäller begreppet ”för in” anser Skatteverket att den som låter föra in en vara till Sverige, antingen genom att själv transportera varan eller genom att anlita en transportör för transporten till Sverige, ska anses vara den som ”för in” varan.

text: Skatteverket anser att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer en vara från ett annat EU-land och varan transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar varan eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt varan är då den som ”tar emot” varan.

text: 2 Frågeställning

text: Fråga har uppkommit om vad som i 9 kap. 28 § tredje stycket 1 LTS menas med begreppen ”för in” och ”tar emot” varor från ett annat EU-land.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Om beskattade cigaretter, cigarrer, cigariller respektive röktobak, som ska flyttas enligt förfarandet för beskattade varor, flyttas till Sverige eller via Sverige utan att omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument eller ersättningsdokument anses en oegentlighet vid flyttning av beskattade varor föreligga (9 kap. 28 § första stycket lagen [2022:155] om tobaksskatt, LTS).

text: I 9 kap. 28 § tredje stycket LTS utpekas i sådana fall två olika kategorier som skattskyldiga, dels den som för in eller tar emot varorna från det andra EU-landet (punkt 1) dels någon annan person om denna medverkat i oegentligheten (punkt 2). Enligt förarbetena är den första kategorin, dvs. den som för in eller tar emot varorna, den som normalt bör komma ifråga för beslut om skatt (

text: prop. 2021/22:61 s. 394

text: I samband med införandet av bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning av beskattade varor som flyttas utan att förfarandet för beskattade varor följs angavs bl.a. följande. Vad som avses med ”för in” och ”tar emot” har utvecklats i tidigare förarbeten, särskilt

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: prop. 2009/10:40 s. 140

text: prop. 2009/10:40

text: prop. 2021/22:61 s. 266

text: I författningskommentaren till 9 kap. 28 § LTS angavs att med för in eller tar emot avses detsamma som enligt bestämmelser om skattskyldighet i 9 § första stycket 5 i den numera upphävda lagen (

text: prop. 2009/10:40 s. 139

text: prop. 2021/22:61 s. 394

text: 4 Bedömning

text: Mot bakgrund av utformningen av 9 kap. 28 § tredje stycket 1 LTS och förarbetsuttalanden i samband med bestämmelsens införande anser Skatteverket att första punkten i 9 kap. 28 § tredje stycket LTS ska uppfattas som att det i varje given situation bara finns en aktör som uppfyller förutsättningarna för att vara skattskyldig enligt första punkten och att begreppen ”för in” respektive ”tar emot” ska ges följande innebörd.

text: Skatteverket anser vidare att begreppet ”tar emot” avser det fallet att någon i Sverige beställer en vara från ett annat EU-land och varan transporteras till Sverige på annat sätt än att beställaren själv transporterar varan eller anlitar en transportör för transporten. Den som beställt varan är då den som ”tar emot” varan.