identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 649177-12/111

title: Skyldighet att lämna kontrolluppgift om blankningspremie och utdelningsersättning

text: 1 Sammanfattning

text: En blankningspremie, som avser utlånad delägarrätt, ska ses som en annan avkastning än kapitalvinst hänförlig till delägarrätt. Kontrolluppgift ska därför lämnas om sådan blankningspremie, som har betalats till eller tillgodoräknats en fysisk person eller ett dödsbo. Detsamma gäller även s.k. utdelningsersättning och annan ersättning för förlorad avkastning.

text: 2 Frågeställning

text: Den som i en blankningsaffär lånar ut aktier får en ersättning som brukar benämnas blankningspremie. Utlånaren kan även få en ersättning som avser att kompensera för förlorad utdelning under lånetiden, s.k. utdelningsersättning. Fråga har väckts om den som har betalat en blankningspremie eller en utdelningsersättning har en skyldighet att lämna kontrolluppgift.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Kontrolluppgift ska lämnas om ränta och utdelning på delägarrätter. Kontrolluppgift ska också lämnas om annan avkastning än kapitalvinst som hänför sig till delägarrätter och utgör intäkt i inkomstslaget kapital, se 9 kap. 1 § lag om självdeklarationer och kontrolluppgifter (LSK). Från och med beskattningsår 2013 återfinns regeln i

text: 19 kap. 1 § skatteförfarandelagen

text: (SFL). Enligt

text: prop. 2004/05:113

text: s.41-42 ska kontrolluppgiftsskyldigheten utvidgas till att även omfatta sådan avkastning av delägarrätter, som inte är ränta eller utdelning och som inte heller kan anses vara kapitalvinst. Som exempel nämns den inkomst av kapitalvinstliknande karaktär hänförlig till en aktieindexobligation, som kan erhållas utöver den avkastning som ska ses som ränta.

text: Enligt

text: 1 kap. 5 §

text: LSK ska termer och uttryck ha samma betydelse och tillämpningsområde som i bl.a.

text: inkomstskattelagen

text: (IL). Från och med beskattningsår 2013 framgår motsvarande av

text: 3 kap. 2 §

text: SFL. Enligt

text: 48 kap. 2 §

text: IL är en aktie en delägarrätt. Även tillgång med liknande konstruktion eller verkningssätt ska behandlas som en delägarrätt. Enligt

text: prop.1989/90:110 s. 430

text: ska finansiella instrument vars avkastning är knuten till det utgivande företagets vinst eller utdelning eller som i övrigt är utformade så att värdeutvecklingen liknar den som gäller för en aktie beskattas som en aktie.

text: Ränteinkomster, utdelningar och alla andra inkomster på grund av innehav av tillgångar tas upp som intäkt enligt

text: 42 kap. 1 §

text: IL. Enligt

text: prop. 1989/90:110 s. 698

text: avsågs med andra inkomster på grund av tillgångar bl.a. intäkt som utlånaren erhåller i samband med blankningsaffärer. Intäkter av egendom kunde vara såväl intäkter från egendom som innehas som sådan som tidigare innehafts.

text: I en blankningsaffär bör intäkter för utlåning beskattas som intäkt av kapital på samma sätt som utdelning och motsvarande kostnad blir avdragsgill för låntagaren enligt

text: prop. 1989/90:110 s. 451

text: Skatterättsnämnden fann att låne- och utdelningsersättning till långivaren vid blankningsaffärer inte kunde utgöra utgifter för anskaffning i den mening som avses i

text: 44 kap. 14 §

text: IL. Istället får sådana utgifter dras av enligt allmänna regler, SRN 2012-05-11, med dnr 116-11/D.

text: 4 Bedömning

text: Kontrolluppgift ska lämnas om annan avkastning än kapitalvinst som hänför sig till delägarrätter och utgör intäkt i inkomstslaget kapital enligt

text: 19 kap. 1 §

text: SFL*. Den tillgång som blankningspremien hänför sig till är antingen aktien som lånas ut eller fordran att återfå aktien. Aktien är en delägarrätt och enligt Skatteverket ska även fordran att återfå aktien behandlas som en delägarrätt enligt

text: 3 kap. 2 §

text: SFL** och

text: 48 kap. 2 §

text: IL. En fordran att återfå aktie har en värdeutveckling som liknar den som gäller för en delägarrätt, vilket enligt

text: prop. 1989/90:110 s. 430

text: medför att den ska beskattas som en sådan.

text: En blankningspremie beskattas i inkomstslaget kapital enligt 41 kap. 1 § och 42 kap. 1 § IL som en inkomst på grund av innehav av tillgång. En ersättning för utdelning under lånetiden, s.k. utdelningsersättning, beskattas som intäkt av kapital på samma sätt som utdelning enligt prop. 1989/110 s. 451. Enligt Skatteverkets uppfattning innebär det uttalandet endast att ersättningen ska beskattas som en löpande intäkt och inte ingå i en kapitalvinstberäkning. En sådan ersättning är inte en utdelning, då den inte lämnas av det utdelande företaget. Det finns inte heller något lagrum, som anger att den ska behandlas som en utdelning. Enligt Skatteverket talar därför övervägande skäl för att ersättningen utgör en inkomst på grund av innehav av tillgång. Såväl erhållen blankningspremie som utdelningsersättning är således att se som inkomst hänförlig till delägarrätt. Det som återstår att bedöma är då om de kan anses vara annan avkastning än kapitalvinst.

text: Begreppet avkastning är ett begrepp som inte har någon legal skattemässig definition. Tolkningen får därför ske utifrån dess allmänna innebörd och det sammanhang begreppet återfinns. Lagtexten i

text: 19 kap. 1 §

text: SFL* anger att annan avkastning än kapitalvinster omfattas. Enligt Skatteverket medför denna ordalydelse att även kapitalvinster ska ses som avkastning. En sådan definition av begreppet avkastning , där även kapitalvinster omfattas, medför att erhållen blankningspremie ska ses som en avkastning i likhet med alla andra inkomster på grund av innehav av delägarrätt som t.ex. eventuell utdelningsersättning.Det är således Skatteverkets uppfattning att kontrolluppgift ska lämnas för blankningspremier, som har betalats ut eller tillgodoräknats, om övriga förutsättningar är uppfyllda för att kontrolluppgiftsskyldighet ska föreligga. Detta gäller även blankningspremier avseende utlåning av andra delägarrätter än aktier och utbetald ersättning för avkastning som t.ex. utdelningsersättning.

text: * t.o.m. beskattningsåret 2012,

text: 9 kap. 1 §

text: LSK

text: ** t.o.m. beskattningsåret 2012,

text: 1 kap. 5 §

text: LSK

text: Ställningstagandet att det föreligger skyldighet att lämna kontrolluppgift om blankningspremie och utdelningsersättning innebär en förändring i förhållande till Skatteverkets tidigare tillämpning.

text: Skatteverket anser att ställningstagandet ska tillämpas så fort som möjligt, men tidigast avseende blankningspremier och utdelningsersättningar som betalas ut eller tillgodoräknas efter den 31 december 2012. För att underlätta för kontroll-uppgiftslämnarna att anpassa sig till denna förändring anser Skatteverket att


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 649201-06/111

publisher: Skatteverket

status: gällande

title: Roll- och konfliktspelsföreningars m.fl. skattskyldighet

org: skv

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Ideella föreningar som inom medlemskretsen bedriver spel ideellt utgör en del i en modern ungdomskultur och de bör anses främja ett allmännyttigt ändamål, vilket medför att de kan bli förmånligt skattebehandlade.

type: stycke

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Spel i alla de former har under de två senaste decennierna utvecklats till ett stort intresse för framförallt ungdomar. Rollspel, brädspel, figurspel, levande rollspel, kortspel, datorspel, airsoft och paintball är de vanligaste spelformerna. Med syfte att spela spel engageras ungdomar och spelintresserade över hela landet i mer eller mindre löst sammansatta föreningar. Föreningar vars verksamheter helt uteslutande sker på ideell basis.

text: Sverok, Sveriges roll- och konfliktspelsförbund, är en organisation för nämnda spelföreningar. Förbundet har cirka 2 500 föreningar med omkring 100 000 medlemmar och är en av Sveriges största ungdomsorganisationer. Sverok består till knappt 90 % utav ungdomar i åldrarna 7-26 år. Sverok erhåller inte obetydliga bidrag från staten.

text: En Sverok-förening måste vara öppen för alla. Ur Sveroks stadgar framgår: 3 §, Förbundets syfte är att genom organiserad kultur- och fritidsverksamhet främja intresset för sällskapsspel som social verksamhet, med tonvikt på roll- och konfliktspel.

text: Sverok är en samarbetsorganisation till Studiefrämjandet, i vilken man har sökt medlemskap. Studiefrämjandet är ett av nio studieförbund som får del av det statliga folkbildningsanslaget.

text: Frågan är om Sverok och dess medlemsföreningar har ett sådant allmännyttigt ändamål att de kan anses vara allmännyttiga ideella föreningar och inskränkt skattskyldiga.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Ideella föreningar är som huvudregel enligt

text: 6 kap.

text: och

text: 4 §§

text: inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL, oinskränkt skattskyldiga för alla inkomster.

text: Enligt

text: 7 kap. 7 § första stycket

text: IL är en ideell förening skattskyldig bara för inkomst av sådan näringsverksamhet som avses i

text: 13 kap. 1 §

text: IL, om föreningen uppfyller ändamåls-, verksamhets-, fullföljds- och öppenhetskravet i 7 kap. 8, 9, 10-12 respektive 13 §§ IL. Av andra stycket framgår att skattskyldighet inte föreligger för kapitalvinster och kapitalförluster om kravet i första stycket är uppfyllt. Skattskyldighet föreligger inte heller för sådan inkomst som kommer från en självständig näringsverksamhet om inkomsten till huvudsaklig del kommer från verksamhet som är ett direkt led i främjandet av sådana ändamål som avses i 8 § eller som har annan naturlig anknytning till sådana ändamål, eller verksamhet som av hävd utnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete.

text: Ändamålskravet i

text: 7 kap. 8 §

text: IL innebär att föreningen ska ha till huvudsakligt syfte att främja sådana kvalificerat allmännyttiga ändamål som anges i 4 § eller andra allmännyttiga ändamål såsom religiösa, välgörande, sociala, politiska, idrottsliga, konstnärliga eller liknande kulturella ändamål. Ändamålen får inte vara begränsade till vissa familjers, föreningens medlemmars eller andra bestämda personers ekonomiska intressen.

text: Av förarbetena framgår "... att förmånsbehandlingen vid beskattningen inte längre bör begränsas till s.k. kvalificerat allmännyttiga ändamål utan omfatta även andra ändamål som enligt utbredd uppfattning anses som allmännyttiga." (

text: prop. 1976/77:135 s. 75

text: Skatteutskottet utvecklade kravets avgränsning genom att anföra att om ändamålet har en alltför säregen karaktär eller direkt strider mot vad som är acceptabelt från allmän synpunkt torde en förmånsbehandling inte kunna komma ifråga. För en bedömning fordras att hänsyn tas till föreningens allmänna karaktär och inriktning (SkU 1976/77:45 s.27 f ).

text: I RÅ 1985 1:36 behandlades ett bridgeförbunds skattskyldighet. Bridgeförbundet som var en underavdelning till Sveriges Bridgeförbund hade bl.a. till uppgift att bistå klubbar och enskilda medlemmar med råd och vägledning i bridgefrågor, att leda och arrangera tävlingar som distriktsmästerskap. Föreningen bedrev dessutom ungdomsverksamhet för vilken landstingsbidrag utgått. Regeringsrätten fann att föreningen hade ett allmännyttigt ändamål och i övrigt uppfyllde kraven för att vara inskränkt skattskyldig.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Den ideella spelkultur som har växt fram under de senaste decennierna torde kunna ses som en del i en modern ungdomskulturell verksamhet. Utvecklingen har sannolikt skett dels som en följd av ny teknik och de möjligheter som den erbjuder dels som ett alternativ till just denna nya teknik, t.ex. de teaterliknande rollspelens aktiviteter.

text: Ideella föreningar som främjar tidigare nämnda spelformer och som är en del av den moderna ungdomskultur som vilar på en helt ideell värdegrund främjar enligt Skatteverkets mening ett sådant kulturellt ändamål som är allmännyttigt. Föreningarna ger ungdomar och enskilda individer tillfälle att samverka och lösa gemensamma ideella uppgifter.

text: Detta innebär att såväl Sverok som de enskilda ideella föreningarna kan undantas skattskyldighet från inkomstskatt i den mån de uppfyller övriga krav som ställs.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 649571-07/111

title: Utländska s.k. ägarlägenheter vid tillämpning av inkomstskattelagen

text: 1 Sammanfattning

text: Begreppet "småhus" ska även omfatta i utlandet belägna direktägda lägenheter, s.k. ägarlägenheter, som därmed kan utgöra ersättningsbostad enligt

text: 47 kap. 5 §

text: IL och privatbostadsfastighet enligt

text: 2 kap. 13 §

text: IL.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: EG-domstolen har i dom den 18 januari 2007,

text: mål C-104/06

text: , uttalat att Sverige har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 18, 39 och 43 i EG-fördraget (artiklarna 28 och 31 i EES-avtalet) genom att anta och bibehålla bestämmelser som endast medger uppskov med beskattning vid bostadsbyten inom landet.

text: Reglerna i

text: 47 kap.

text: inkomstskattelagen

text: (IL) om uppskov med beskattning av kapitalvinst vid byte av bostad har därför anpassats till EG-rättens krav om rätt till fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Ändringarna har trätt i kraft den 1 februari 2007 och innebär bl.a. att uppskovssystemet har utvidgats till att även omfatta ursprungs- och ersättningsbostäder inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).

text: De i lagen angivna bostadsformerna som omfattas av uppskovsreglerna är primärt anpassade till inhemska förhållanden. Lagen anger därmed småhus och bostadsrätter, vilka är de dominerande formerna för ägande av egen bostad i Sverige.

text: Svensk rätt medger inte att enskilda bostadslägenheter kan utgöra ett avgränsat ägarobjekt. Del av ett svenskt hyreshus kan endast innehas i form av ideella andelar av hela fastigheten och denna ägarform definieras skattemässigt som "andelshus". Det är således inte möjligt att koppla viss ägarandel av fastigheten till innehav av en specifik lägenhet.

text: I många andra länder är det däremot möjligt att äga ett avgränsat specifikt utrymme (lägenhet) i en byggnad som vid svenska förhållanden skulle klassificeras som ett hyreshus vid fastighetstaxeringen. Ett sådant objekt kallas vanligtvis "ägarlägenhet".

text: Utländska s.k. ägarlägenheter i en byggnadskropp som motsvarar ett hyreshus har av Skatteverket behandlats som innehav av andel i ett andelshus, vilket innebär att de hänförs till näringsfastighet och inte heller omfattas av uppskovsreglerna.

text: Fråga har ställts om detta är en riktig bedömning eller om även s.k. ägarlägenheter ska omfattas av rätten till uppskov enligt gällande lagtext.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Uppskov med beskattning av kapitalvinst på en privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt kan medges enligt

text: 47 kap.

text: IL om en ny bostad, s.k. ersättningsbostad, förvärvas inom en viss tidsperiod från avyttringen av den tidigare bostaden.

text: Med ersättningsbostad avses enligt

text: 47 kap. 5 §

text: IL en tillgång i en stat inom EES som vid förvärvet är

text: 1. småhus med mark som är småhusenhet,

text: 2. småhus på annans mark,

text: 3. småhus på lantbruksenhet,

text: 4. tomt om där uppförs ett småhus, eller

text: 5. bostad i ett privatbostadsföretag

text: Med andelshus avses en fastighet som ägs av tre eller flera, antingen direkt eller genom ett svenskt handelsbolag, och som inrymmer eller är avsedd att inrymma bostad i skilda lägenheter åt minst tre delägare,

text: 2 kap. 16 §

text: IL

text: Med småhus, småhusenhet och hyreshusenhet avses hus, fastigheter och enheter av de slag som avses i

text: fastighetstaxeringslagen

text: 2 kap. 15 §

text: IL.

text: De termer och uttryck (begrepp) som används i lagen omfattar också motsvarande utländska företeelser om inte annat anges,

text: 2 kap. 2 §

text: IL.

text: Byggnader ska vid fastighetstaxeringen indelas i byggnadstyper, bl.a. i småhus eller hyreshus, enligt bestämmelserna i

text: 2 kap

text: 2 §§

text: fastighetstaxeringslagen

text: Med småhus avses byggnad som är inrättad till bostad åt en eller två familjer. Till sådan byggnad ska tillhöra komplementhus såsom garage, förråd och annan mindre byggnad.

text: Med hyreshus avses byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre familjer eller till kontor, butik, hotell, restaurang och liknande.

text: Tredimensionella fastigheter har kunnat bildas i Sverige sedan 1 januari 2004 (

text: prop. 2002/03:116

text: SOU 1996:87

text: ). Med tredimensionell fastighet avses en fastighet som i sin helhet är avgränsad både horisontellt och vertikalt, 1 kap.1 a§

text: Jordabalken

text: och

text: 1 kap.

text: 1 a§

text: fastighetsbildningslagen

text: (FBL). En tredimensionell fastighet för bostadsändamål måste dock omfatta ett block av minst fem bostadslägenheter,

text: 3 kap.

text: 1 a§1 st . 4 p. FBL. Enskild bostadslägenhet kan alltså inte bilda en tredimensionell fastighet. Denna fråga har behandlats i betänkandet

text: SOU 2002:21

text: Att äga sin lägenhet.

text: Fråga om fastighetstaxering av tredimensionella fastigheter har behandlats i proposition 2003/04:18. Lagstiftaren uttalade att tredimensionella fastigheter ska behandlas efter samma kriterier som tidigare vertikala fastigheter. En tredimensionell fastighet kan bestå av fem eller flera bostadslägenheter som var och en skulle motsvara småhus om de istället varit belägna direkt på marken. Värderingsnormen är dock inte anpassad för detta, varför byggnad som är inrättad till bostad och som hör till en tredimensionell fastighet ska behandlas som hyreshus, trots att byggnaden per definition skulle kunna utgöra ett småhus.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Den rättsliga regleringen och systematiken kring direktägande av enskilda lägenheter kan ha olika utformning i skilda länder.

text: En variant innebär att lägenheten är en särskild tredimensionellt bildad fastighet medan mark och gemensamma anläggningar innehas med samäganderätt som kan liknas vid en samfällighet. Ägarlägenheter enligt denna modell finns i bl.a. Danmark (ejerlejlighed).

text: En annan variant innebär att hela bostadsfastigheten innehas med en form av samäganderätt. Andelsägaren har en till andelen knuten evig nyttjanderätt till en bestämd lägenhet. Norge har ägarlägenheter enligt denna modell där fastigheten uppdelas i formella sektioner som är knuten till viss lägenhet (eierseksjon). Den enskilde ägaren rår dock som en ägare över sin egen sektion eller lägenhet, vilket bl.a. innebär att den kan pantsättas separat från övriga sektioner av fastigheten.

text: I Sverige är det endast möjligt att indirekt äga en lägenhet i form av en bostadsrätt. Varje land kan alltså ha delvis olika former av rättsliga lösningar eller konstruktioner för att möjliggöra ett eget ägande av lägenheter i flerbostadshus.

text: Bestämmelserna i

text: inkomstskattelagen

text: har av förklarliga skäl sin utgångspunkt i svenska förhållanden, varför den inte uttryckligen anger bostadsformer som inte kan existera inom landet. Skattereglerna måste trots det tillämpas på utländska företeelser som inte finns i Sverige.

text: Frågan blir därmed hur direktägda lägenheter i flerbostadshus, s.k. ägarlägenheter, ska bedömas enligt gällande lagstiftning.

text: Med ägarlägenhet avses i detta sammanhang en formellt bildad enhet, som utgörs av en bostadslägenhet. Det ska föras en officiell förteckning över lägenheterna som separata tillgångar med uppgift om innehavaren till respektive lägenhet. Innehavaren ska förfoga över sin lägenhet såsom ägare, vilket innebär en rätt att överlåta, upplåta och pantsätta tillgången. Direktägda lägenheter enligt de modeller som förekommer i Danmark och Norge får anses motsvara ägarlägenheter.

text: Med ersättningsbostad avses bl.a. en tillgång som är småhus på egen eller annans mark. Med småhus avses en byggnad som är inrättad till bostad åt en eller två familjer. Beträffande utländska bostäder bör bedömningen göras utifrån den formellt bildade enheten som enligt respektive lands interna rätt utgör en egen fastighet eller en liknande avgränsad tillgång. En tredimensionell tillgång i form av en bostadslägenhet kan per definition motsvara en byggnad som är inrättad som bostad åt en eller två familjer, trots att den är integrerad i en byggnadskropp som motsvarar ett hyreshus.

text: Vid tillämpning av

text: inkomstskattelagen

text: kan alltså en s.k. ägarlägenhet anses vara en utländsk motsvarighet till ett småhus, vilket innebär att den kan omfattas av uppskovsreglerna i

text: 47 kap.

text: IL samt att den kan utgöra en privatbostadsfastighet enligt

text: 2 kap. 13 §

text: IL. Detta medför att innehavet ska beskattas under inkomstslaget kapital under förutsättning av att lägenheten är en privatbostad. Innehav som inte motsvarar ovan angivna beskrivning av en s.k. ägarlägenhet, ska fortfarande behandlas som näringsfastighet i enlighet med vad som gäller för andelshus.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 650398-12/111

title: Upphävande av ställningstagandet Nedsättning av avkastningsskatt på pensionsmedel med utländsk skatt och kupongskatt

text: Skatteverkets ställningstagande 2009-12-18, dnr

text: 131 942098-09/111

text: , beträffande vilket års utländska skatt och kupongskatt som avkastningsskatt kan sättas ned med, upphör härmed att gälla.

text: Ställningstagandet upphör att gälla mot bakgrund av Högsta förvaltningsdomstolens dom meddelad den 10 juli 2012, mål nr

text: Med anledning härav har vissa frågor uppkommit. Svar på dessa återfinns i ställningstagandet Frågor och svar om nedsättning av avkastningsskatt, dnr

text: 131 650404-12/111


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 650404-12/111

title: Frågor och svar om nedsättning av avkastningsskatt

text: Avkastningsskatt får sättas ned med belopp som motsvarar den utländska skatt eller den kupongskatt som är hänförlig till försäkringen och som försäkringsgivaren eller den skattskyldige har betalat ( 10 a§ lagen (

text: ) om avkastningsskatt på pensionsmedel, AvPL).

text: Lagtexten anger inte vilket års utländska skatt eller kupongskatt som kan användas till motsvarande nedsättning av avkastningsskatt vilket innebär att bestämmelsen har tillämpats olika. Skatteverket har därför uttalat sin syn i ett ställningstagande. Den inställning som där redovisades innebar i korthet att nedsättning medges med belopp motsvarande den skatt som har betalats under året närmast före beskattningsårets ingång (Skatteverket 2009-12-18, dnr

text: 131 942098-09/111

text: Högsta förvaltningsdomstolen har härefter, i dom meddelad den 10 juli 2012, mål nr

text: , avseende 2008 års taxering, uttalat att den skattskyldige har rätt till nedsättning av avkastningsskatten på försäkringen med belopp motsvarande den kupongskatt som betalats under 2007. Skatteverket har därför, 2012-09-28, dnr 131-650398-12/111, upphävt ställningstagandet från 2009-12-18. Följande frågor har ställts efter att domen meddelats.

text: Fråga 1: Utländsk skatt

text: Högsta förvaltningsdomstolens dom avser frågan om nedsättning av avkastningsskatt med belopp motsvarande betald kupongskatt. Vad gäller beträffande utländsk skatt som har betalats på en försäkring?

text: Svar

text: Då det av lydelsen av10 a§ AvPL framgår att bestämmelsen omfattar såväl utländsk skatt som kupongskatt som är hänförlig till försäkringen anser Skatteverket att samma förfarande ska tillämpas även när det gäller utländsk skatt.

text: Fråga 2: Två års skatt

text: Vid 2012 års taxering har avkastningsskatten satts ned med belopp motsvarande kupongskatt betald under året före beskattningsåret, d v s under år 2010, men enligt Högsta förvaltningsdomstolens dom ska nedsättning ske med belopp motsvarande kupongskatt betald under beskattningsåret. Det innebär att vid 2013 års taxering får avkastningsskatten sättas ned med belopp motsvarande skatt som betalats under år 2012. Vad händer med utländsk skatt och kupongskatt som betalats under år 2011, när kan man få nedsättning för den?

text: Svar

text: För att komma rätt i fas anser Skatteverket att den skattskyldige, vid 2013 års taxering, efter yrkande får medges nedsättning av avkastningsskatten på försäkringen med belopp motsvarande skatt erlagd såväl under året 2011 som 2012. Belopp motsvarande betald utländsk skatt eller kupongskatt som inte kan utnyttjas för nedsättning av avkastningsskatt får, enligt bestämmelserna i10 a§ AvPL första stycket sista meningen, räknas av senare år mot skatt avseende samma försäkring.

text: Fråga 3: Omprövning

text: Vad gäller om man ändå vill begära omprövning för tidigare taxeringsår?

text: Svar

text: Omprövning kan yrkas i enlighet med ordinärt omprövningsförfarande. Man kan dock aldrig kan få nedsättning för samma skatt mer än en gång.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 651138-11/111

status: upphävt

text: Nytt: 2016-07-01

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Upphävande av ställningstagandet Undantag från skatteplikt för el som framställts i en solcellsanläggning eller annan anläggning utan generator, dnr.

text: 131 291781-16/111

text: 1 Sammanfattning

text: El som framställts i en anläggning som inte har någon generator, såsom en solcellsanläggning, kan omfattas av undantaget från skatteplikt i

text: 11 kap. 2 § 2 lagen (1994:1776)

text: om skatt på energi (LSE). Sådan el är därmed undantagen från skatteplikt om övriga förutsättningar i bestämmelsen är uppfyllda.

text: En producent måste inte förfoga över en installerad generatoreffekt för att den el som denne framställer ska kunna undantas med stöd av bestämmelsen. Även el som framställts av en producent som bara förfogar över en eller flera anläggningar som inte har någon generator, såsom solcellsanläggningar, kan alltså omfattas av undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § 2 LSE.

text: Bara anläggningar som har en generator ska beaktas vid bedömningen av hur stor installerad generatoreffekt en producent förfogar över.

text: 2 Frågeställning

text: En solcellsanläggning har inte någon generator. Fråga har uppkommit om, och i vilken utsträckning, el som framställts i en sådan anläggning kan omfattas av undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § 2 LSE.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: El är inte skattepliktig om den framställts i Sverige av en producent som förfogar över en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kilowatt och som inte yrkesmässigt levererar el, 11 kap. 2 § 2 LSE.

text: Enligt författningskommentaren rör 11 kap. 2 § 2 LSE el som framställts i andra små kraftverk än vindkraftverk,

text: prop. 1994/95:54 s. 137

text: 4 Bedömning

text: Till skillnad mot vad som gäller för el som framställts i ett vindkraftverk finns inte något specifikt undantag för el som framställts i en solcellsanläggning.

text: Frågan är om, och i vilken utsträckning, el som framställts i en anläggning som inte har någon generator, såsom en solcellsanläggning, kan omfattas av undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § 2 LSE.

text: Skatteverket anser att el som framställts i en anläggning som inte har någon generator, såsom en solcellsanläggning, kan omfattas av undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § 2 LSE. Sådan el är därmed undantagen från skatteplikt om övriga förutsättningar i bestämmelsen är uppfyllda.

text: Bestämmelsen tar utgångspunkt i producenten och vilken installerad generatoreffekt denne förfogar över. En producent som bara förfogar över en eller flera solcellsanläggningar förfogar inte över någon installerad generatoreffekt alls. En producent som förfogar över en eller flera solcellsanläggningar samt en eller flera anläggningar med generator förfogar över en installerad generatoreffekt motsvarande den eller de andra anläggningarnas sammanlagda installerade generatoreffekt.

text: I bestämmelsen uppställs inte något krav på att elen ska ha framställts i en anläggning med generator för att kunna undantas från skatteplikt. Bestämmelsen kan enligt Skatteverkets uppfattning därmed inte tolkas så att bara el som producenten framställt i en anläggning med en generator ska kunna undantas med stöd av bestämmelsen.

text: Skatteverket anser vidare att bestämmelsen inte kan tolkas så att producenten måste förfoga över en installerad generatoreffekt för att den el som producenten framställer ska kunna undantas med stöd av bestämmelsen. Även el som framställts av en producent som bara förfogar över en eller flera anläggningar som inte har någon generator, såsom solcellsanläggningar, kan alltså omfattas av undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § 2 LSE.

text: I och med att det i bestämmelsen uttryckligen anges att effektvillkoret ska utgå från den installerade generatoreffekten anser Skatteverket att bara anläggningar som har en generator ska beaktas vid bedömningen av hur stor installerad generatoreffekt en producent förfogar över.

text: Enligt författningskommentaren i

text: prop. 1994/95:54

text: avser bestämmelsen små kraftverk. Såsom begränsningen uttryckts i lagtexten kan dock ingen vikt läggas vid författningskommentaren såvitt avser de nu aktuella frågorna. Hur stora anläggningar utan generator som den aktuella elen framställts i eller som producenten förfogar över saknar således betydelse vid tillämpningen av bestämmelsen.

text: Exempel

text: - sådan el som framställts i Sverige av en producent som bara förfogar över en eller flera anläggningar utan generator, exempelvis solcellsanläggningar, är inte skattepliktig om producenten inte yrkesmässigt levererar el,

text: - sådan el som framställts i Sverige av en producent som bara förfogar över en elproduktionsanläggning med en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kilowatt och en solcellsanläggning är inte skattepliktig om producenten inte yrkesmässigt levererar el,

text: - sådan el som framställts i Sverige av en producent som förfogar över både en elproduktionsanläggning med en installerad generatoreffekt av 100 kilowatt eller mer och en solcellsanläggning kan inte undantas från skatteplikt med stöd av 11 kap. 2 § 2 LSE,

text: - sådan el som framställts i Sverige av en producent som förfogar över både ett vindkraftverk med en installerad generatoreffekt av 100 kilowatt eller mer och en solcellsanläggning kan inte undantas från skatteplikt med stöd av 11 kap. 2 § 2 LSE. Däremot undantas den el som framställts i vindkraftverket enligt 11 kap. 2 § 1 LSE om producenten inte yrkesmässigt levererar el.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 651144-06/111

title: Avdragsrätt för mervärdesskatt avseende husbilar med anledning av omklassificering av sådana fordon

text: Nytt: 2014-06-16

text: Detta ställningstagande upphör att gälla. Från och med den 1 januari 2014 har bestämmelsen om vad som är en personbil i

text: 1 kap. 13 § mervärdesskattelagen (1994:200)

text: kompletterats med ett särskilt undantag. Det finns då inte längre något behov av ställningstagandet.

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att bestämmelserna i

text: 8 kap. 15 §

text: och

text: 16 § första stycket 2

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, inte ska tillämpas på utgifter hänförliga till förvärv eller hyra av husbil, om fordonets totalvikt överstiger3500 kgeller vid lägre totalvikt om bilens förarhytt och påbyggnaden utgör separata karosserienheter.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Reglerna för klassificering av husbilar i fordonsförfattningarna ändrades med verkan från den 1 maj 2006. För husbilar som tidigare klassificerats som lastbilar ändrades klassificeringen till personbil klass II. Ändringen innebär att alla husbilar, även sådana med totalvikt över 3500 kg som kräver körkortsbehörighet C eller högre, ska betecknas som personbilar.

text: Med anledning härav har frågor uppkommit om detta medför någon ändring i tillämpningen av avdragsbegränsningarna i 8 kap. 15 § och 16 § andra stycket 2 ML vid anskaffning eller hyra av sådana fordon. Avdragsbegränsningarna har hittills omfattat husbilar med totalvikt av högst 3500 kg . Dessa har ansetts utgöra personbilar enligt ML. Undantag har gällt för bilar vars förarhytt utgör en separat karosserienhet.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 1 kap. 13 §

text: ML förstås med personbil även lastbil med skåpkarosseri och buss, om fordonets totalvikt är högst 3500 kg . Detta gäller dock inte om lastbilens förarhytt utgör en separat karosserienhet.

text: Med undantag av ovanstående avvikelser används vid tillämpning av ML de definitioner av fordon som finns i

text: 2 § lagen (2001:559)

text: om vägtrafikdefinitioner.(Se

text: RÅ 2005 ref 23

text: ). Definitionen på vad som utgör en personbil enligt

text: 1 kap. 13 §

text: ML har betydelse för bl.a. omfattningen av avdragsrätten för ingående skatt vid förvärv eller förhyrning av fordonet.

text: Av

text: 8 kap. 15 §

text: ML framgår att när personbilar eller motorcyklar förvärvas eller förhyrs för andra ändamål än återförsäljning, uthyrning, persontransporter i yrkesmässig trafik enligt

text: yrkestrafiklagen (1998:490)

text: , transporter av avlidna eller körkortsutbildning som omfattas av skatteplikt får avdrag inte göras för ingående skatt som hänför sig till

text: 1. förvärv av fordonet eller

text: 2. förhyrning av fordonet om det i endast ringa omfattning används i den verksamhet som medför skattskyldighet.

text: Vid förhyrning i annat fall av personbilar för andra ändamål än de ovan angivna får avdrag göras för hälften av mervärdesskatten på hyran enligt

text: 8 kap. 16 § första stycket 2

text: ML.

text: Ytterligare särbestämmelser om personbilar angående avdragsrätten för driftskostnader respektive uttagsbeskattning av privat användning finns i 8 kap. 16 §, 2 kap. 5 § första stycket 3 samt 7 kap. 4 § ML.

text: Enligt artikel 17.6 i rådets sjätte direktiv (

text: ) får medlemsstaterna intill dess gemenskapsregler införts behålla alla de avdragsförbud som föreskrivs i deras nationella lagstiftning när direktivet trädde i kraft.

text: EG-domstolen har i bl.a. målet

text: , Metropol Treuhand och Stadler, tagit ställning till om artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet utgör hinder för en medlemsstat att efter ikraftträdandet av det sjätte direktivet undanta utgifter hänförliga till vissa fordon från avdragsrätt för mervärdesskatt, när dessa utgifter vid tidpunkten för detta direktivs ikraftträdande berättigade till avdrag för mervärdesskatt enligt en fast förvaltningspraxis som utvecklats av denna stats offentliga myndigheter mot bakgrund av en ministerkungörelse. Domen belyser även de allmänna principer domstolen anser gäller enligt

text: artikel 17.6

text: . Domstolen uttalar i punkterna 43-51 följande:

text: "43. Av artikel 17.2 i sjätte direktivet framgår uttryckligen och i precisa ordalag principen om att det föreligger rätt till avdrag för den mervärdesskatt som fakturerats för tillhandahållande av varor och tjänster i den mån som dessa varor eller tjänster används i samband med den skattskyldiga personens skattepliktiga transaktioner.

text: 44. Principen att det föreligger rätt till avdrag för mervärdesskatt är icke desto mindre underkastad den undantagsbestämmelse som finns i artikel 17.6 i sjätte direktivet, särskilt andra stycket i densamma. Medlemsstaterna har befogenhet att behålla sin befintliga lagstiftning i fråga om undantag från avdragsrätten, som de hade när sjätte direktivet trädde i kraft, fram till dess att rådet har utfärdat de bestämmelser som avses i denna artikel (se dom av den 14 juni 2001 i

text: mål C-345/99

text: , kommissionen mot Frankrike, REG 2001, s. I-4493, punkt 19). Det ankommer nämligen på gemenskapslagstiftaren att fastställa gemenskapsregler beträffande undantag från rätten att göra avdrag för mervärdesskatt och att på så sätt successivt åstadkomma en harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter (se dom av den 5 oktober 1999 i

text: mål C-305/97

text: , Royscot m.fl., REG 1999, s. I-6671, punkt 29).

text: 45. Såsom domstolen också har fastställt i punkt 22 i den ovannämnda domen av den 14 juni 2001 i målet

text: , kommissionen mot Frankrike, i den mån som en medlemsstat, efter det att sjätte direktivet har trätt i kraft, ändrar sin lagstiftning genom att minska tillämpningsområdet för redan befintliga undantag och därigenom närmar sig de mål som uppställts i sjätte direktivet, skall det följaktligen anses att denna lagstiftning omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet och att den inte strider mot

text: artikel 17.2

text: 46. En lagstiftning utgör däremot inte en sådan tillåten avvikelse i den mening som avses i artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet, och den strider mot artikel 17.2 i detta direktiv, om den får till följd att de befintliga undantagen utökas efter det att sjätte direktivet har trätt i kraft, eftersom lagstiftningen därigenom avlägsnar sig från det mål som uppställts i detta direktiv (dom av den 14 juni 2001 i

text: mål C-40/00

text: , kommissionen mot Frankrike, REG 2001, s. I-4539, punkt 17).

text: 47. Slutligen konstaterar domstolen att tolkningen av den nationella lagstiftningen för att bestämma dess innehåll vid tidpunkten för direktivets ikraftträdande, och bedömningen av huruvida 1996-års dekret får till följd att tillämpningsområdet för de befintliga undantagen utvidgas efter det att sjätte direktivet har trätt i kraft, omfattas av den hänskjutande domstolens behörighet, såsom den österrikiska regeringen mycket riktigt påpekat. Det ankommer dock på domstolen att tillhandahålla de tolkningsdata som behövs för att den nationella domstolen skall kunna bedöma det gemenskapsrättsliga begreppet nationell lagstiftning i den mening som avses i artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet.

text: 48. Artikel 17.6 i sjätte direktivet innehåller för det första en frysningsklausul (eller standstill-klausul), enligt vilken nationella undantag från avdragsrätten för mervärdesskatt som gällde innan sjätte direktivet trädde i kraft får behållas (se den ovannämnda domen i målet Ampafrance och Sanofi, punkt 5). Syftet med denna bestämmelse är att medlemsstaterna, i avvaktan på att rådet antar ett gemenskapssystem för undantag från avdragsrätten för mervärdesskatt, skall få behålla alla de undantagsregler som föreskrivs i deras nationella lagstiftning och som faktiskt tillämpades av de nationella myndigheterna när detta direktiv trädde i kraft.

text: 49. Det följer härav, med hänsyn till detta egentliga syfte, att nationell lagstiftning i den mening som avses i artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet inte bara avser lagbestämmelser i egentlig mening, utan även administrativa rättsakter såsom den förvaltningspraxis som utvecklats av den berörda medlemsstatens offentliga myndigheter.

text: 50. Det skall för det andra fastställas att, när det i en medlemsstat beviljades avdrag för ingående skatt för vissa fordon när sjätte direktivet trädde i kraft, ett i tiden senare antagande av nationella regler, enligt vilka dessa fordon utesluts från avdragsrätten, får till följd att tillämpningsområdet för befintliga undantag utvidgas efter direktivets ikraftträdande.

text: 51. Den första frågan skall följaktligen besvaras så att artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet utgör hinder för en medlemsstat att efter ikraftträdandet av sjätte direktivet undanta utgifter hänförliga till vissa fordon från avdragsrätt för mervärdesskatt, när dessa utgifter vid ikraftträdandet av direktivet berättigade till avdrag för mervärdesskatt i enlighet med en fast förvaltningspraxis som utvecklats av denna stats offentliga myndigheter mot bakgrund av en ministerkungörelse."

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Omklassificeringen av husbilar från lastbil till personbil kan på grund av bestämmelserna i 8 kap. 15 § och 16 § första stycket 2 ML medföra inskränkningar av avdragsrätten för mervärdesskatt i förhållande till vad som hittills har gällt. De fordon som berörs är sådana som har en totalvikt som överstiger 3500 kg eller vid lägre totalvikt ett sådant karosseri att bilens förarhytt och påbyggnaden utgör separata karosserienheter.

text: Enligt direktivet och EG-domstolens uttalanden är det inte tillåtet att införa nya avdragsbegränsningar. Direktivet utgör alltså hinder för att tillämpa dessa avdragsbegränsningar på husbilar som tidigare inte omfattades av bestämmelserna.

text: Skatteverket anser således att bestämmelserna i 8 kap. 15 § och 16 § första stycket 2 ML inte ska tillämpas på utgifter hänförliga till förvärv eller hyra av husbil, om fordonets totalvikt överstiger 3500 kg eller vid lägre totalvikt om bilens förarhytt och påbyggnaden utgör separata karosserienheter.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 651999-15/111

nyckelord:
Förvaltningsrätt & förfarande
Inkomstskatt

text: Nytt: 2017-04-10

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet ”Upphävande av ställningstagandet ”Kontrolluppgiftsskyldighet för en värdepapperscentral, med anledning av FATCA-avtalet samt CRS och DAC 2” dnr.

text: 131 146150-17/111

text: 1 Sammanfattning

text: En värdepapperscentral ska lämna kontrolluppgifter om sammanlagd ersättning från försäljning och inlösen på depåkonton med anledning av FATCA-avtalet.

text: Den som har medverkat vid dessa försäljningar är skyldig att lämna informationsuppgifter till värdepapperscentralen med anledning av FATCA-avtalet.

text: Samma bedömning gäller skyldigheten att lämna kontrolluppgifter och informationsuppgifter med anledning av automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton.

text: 2 Frågeställning

text: Enligt

text: 22 a kap.

text: skatteförarandelagen (2011:1244)

text: - SFL ska ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut lämna kontrollgifter om rapporteringspliktiga konton med anledning av FATCA-avtalet. Bl.a. ska kontrolluppgiften innehålla sammanlagd ersättning från försäljning och inlösen av tillgångar på ett depåkonto. Den som har medverkat vid en sådan försäljning eller inlösen ska lämna en informationsuppgift till den som är kontrolluppgiftsskyldig.

text: Omfattas en värdepapperscentral av kontrolluppgiftsskyldigheten om ersättning från försäljning och inlösen av tillgångar på ett depåkonto?

text: Är den som har medverkat vid en sådan försäljning skyldig att lämna en informationsuppgift om sammanlagd ersättning till en värdepapperscentral?

text: Gäller samma tillämpning för

text: 22 b kap.

text: SFL för uppgifter som lämnas med anledning av det automatiska utbytet av upplysningar om finansiella konton?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Finansiella konton på grund av FATCA-avtalet

text: Definitioner och regler för granskning av rapporteringspliktiga konton på grund av det s.k. FATCA-avtalet finns i lag (

text: ) om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av FATCA-avtalet (IDKL). Ett rapporteringspliktigt konto är ett finansiellt konto som har identifierats som ett sådant enligt 4 -

text: 8 kap.

text: i denna lag (

text: 2 kap. 21 §

text: IDKL).

text: Ett finansiellt institut är bl.a. en enhet där en väsentlig del av verksamheten innebär förvaring eller förvaltning av finansiella tillgångar (2 kap. 7 § IDKL). Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut är ett svenskt finansiellt institut som inte är undantaget från rapporteringsskyldighet i lagen (2 kap. 19 § IDKL). För att vara ett finansiellt institut som är undantaget från rapporteringsskyldighet måste det institutet ingå i uppräkningen i 3 kap. 1-2 §§ IDKL.

text: Ett depåkonto är ett konto som ett finansiellt institut för till förmån för någon annan och som bl.a. innehåller finansiella tillgångar (2 kap. 11 § 2 IDKL).

text: Reglerna om kontrolluppgifter med anledning av FATCA-avtalet finns i

text: 22 a kap.

text: SFL. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut (4 §) ska lämna kontrolluppgift om ett rapporteringspliktigt konto (2 §). Kontrolluppgifter för rapporteringspliktiga konton som är depåkonton ska innehålla uppgift om saldo eller värde samt sammanlagd ränta, utdelning och annan inkomst. Dessutom ska uppgiften innehålla sammanlagd ersättning från försäljningar och inlösen av tillgångar som har tillgodoräknats eller betalts ut till kontot. Det rapporteringsskyldiga finansiella institutet ska lämna uppgift om försäljningar och inlösen om det har agerat som förvaltare, mäklare, ombud eller annan form av företrädare för kontohavaren vid försäljningar och inlösen (

text: 22 a kap. 6 §

text: SFL).

text: Den som medverkat vid en försäljning eller inlösen som avses i

text: 22 a kap. 6 § första stycket 2

text: SFL ska lämna en informationsuppgift till den som är kontrolluppgiftsskyldig. Denna ska innehålla sammanlagd ersättning som tillgodoräknats eller betalats ut till kontot (

text: 34 kap. 9 b §

text: SFL).

text: 3.2 Automatiskt utbyte med anledning av CRS och DAC 2

text: Med automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton avses de svenska reglerna gällande:

text: OECD:s globala standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton (CRS) och

text: Rådets direktiv

text: av den 9 december 2014 om ändring av direktivet

text: vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning, i svensk rätt (DAC 2).

text: I 2 kap. 7, 11, 20 och 21 §§ lag (SFS 2015:00) om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton (IDKAL) finns de regler som motsvarar de ovan beskrivna bestämmelserna på grund av FATCA-avtalet.

text: I 22 b kap. 2, 4 och 6 §§ samt 34 kap 9 c-d §§ SFL finns de regler om kontrolluppgifter och informationsuppgifter som motsvarar de ovan beskrivna bestämmelserna på grund av FATCA-avtalet.

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Finansiella konton på grund av FATCA-avtalet

text: Skyldighet att lämna kontrolluppgifter enligt

text: 22 a kap.

text: SFL

text: En kontrolluppgift för ett rapporteringspliktigt depåkonto ska bl.a. innehålla uppgift om värde samt sammanlagd ränta och utdelning. Dessutom ska kontrolluppgiften även innehålla uppgift om ersättning från försäljningar och inlösen under året. När det gäller uppgifter om försäljning och inlösen finns en begränsning som innebär att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet enbart ska lämna kontrolluppgift om det har agerat som förvaltare, mäklare, ombud eller annan företrädare för kontohavaren vid försäljningen (

text: 22 a kap. 6 §

text: SFL).

text: Regeringen anser att med ett depåkonto när det gäller reglerna på grund av FATCA-avtalet får förutom värdepappersdepåer även anses ingå värdepapperskonton s.k. vp-konton (

text: prop. 2014/15:41 s. 110

text: ). Skatteverket uppfattar att vp-konton är den typ av konto som finns hos en värdepapperscentral.

text: En värdepapperscentral har bl.a. som uppgift att förvara tillgångar åt sina kunder på vp-konton. Vidare ansvarar värdepapperscentralen för utbetalning av ränta och utdelningar för tillgångar som förvaras på vp-konton. Likaså skickar värdepapperscentralen årsbesked om tillgångar vid årets slut. Däremot gör inte värdepapperscentralen själv några faktiska avslut eller registreringar av detta på kontot. Genom anslutna kontoförande institut (KI) sker exempelvis försäljningen genom KI. Institutet använder då värdepapperscentralens system för vp-konton för att registrera händelsen.

text: Skatteverkets bedömning är att en värdepapperscentral inte kan anses ha företrätt kontohavare så som förvaltare, mäklare eller ombud vid försäljning och inlösen. Däremot anser Skatteverket att genom att faktiskt förvara tillgångarna och tillhandahålla system åt KI får värdepapperscentralen anses uppfylla kravet på att vara annan form av företrädare för kontohavaren vid försäljningen.

text: Detta innebär att Skatteverket anser att en värdepapperscentral ska lämna kontrolluppgifter om sammanlagd ersättning från försäljning och inlösen på depåkonton, enligt

text: 22 a kap. 6 §

text: SFL.

text: Skyldighet att lämna informationsuppgifter enligt

text: 34 kap.

text: SFL

text: Kontrolluppgifter på grund av FATCA-avtalet ska innehålla uppgift om sammanlagd ersättning vid försäljning eller inlösen av tillgångar på ett depåkonto. I vissa fall är det någon annan än den som är skyldig att lämna kontrolluppgift som medverkar vid försäljning eller inlösen av tillgångar på kontot. För att den kontrolluppgiftsskyldige ska kunna lämna en korrekt kontrolluppgift i dessa situationer behöver den kontrolluppgiftsskyldige få uppgifter om bl.a. försäljningslikvid. Den som har medverkat vid en försäljning eller inlösen som avses i

text: 22 a kap. 6 § första stycket 2

text: SFL ska därför lämna informationsuppgifter om ersättningen till den som är kontrolluppgiftsskyldig.

text: Ett finansiellt institut är bl.a. en enhet där förvaring eller förvaltning av finansiella tillgångar för någon annans räkning är en väsentlig del av företagets verksamhet. Regeringen anser att om ett rapporteringspliktigt konto finns hos en värdepapperscentral kommer värdepapperscentralen att vara det rapporteringsskyldiga finansiella institut som är skyldigt att identifiera kontot (

text: prop. 2014/15:41 s. 113

text: Skatteverket uppfattar därför att en värdepapperscentral uppfyller kravet på att vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut enligt IDKL vilket innebär att de även är kontrolluppgiftsskyldiga enligt

text: 22 a kap. 4 §

text: SFL.

text: 34 kap. 9 b SFL innebär att den som medverkat vid en försäljning eller inlösen ska skicka informationsuppgift till den som är kontrolluppgiftsskyldig för depåkontot. Skatteverkets anser att det inte finns en direkt koppling till kontrolluppgiftsskyldigheten enligt

text: 22 a kap. 6 §

text: SFL utan det är tillräckligt att värdepapperscentralen är kontrolluppgiftsskyldig i sig för depåkontot. Skyldigheten att lämna informationsuppgift uppstår i och med att den som för kontot är kontrolluppgiftsskyldig enligt

text: 22 a kap. 4 §

text: SFL. Detta innebär att den som har medverkat vid en försäljning eller inlösen är skyldig att lämna informationsuppgifter till värdepapperscentralen.

text: Skatteverket anser att detta gäller oavsett om värdepapperscentralen omfattas av skyldigheten att lämna uppgift om sammanlagd ersättning från försäljning eller inlösen enligt 22 a kap. 6 § andra stycket. SFL.

text: 4.2 Automatiskt utbyte med anledning av CRS och DAC 2

text: Reglerna om CRS och DAC 2 är i sin utformning väldigt lika de regler som gäller för rapporteringsskyldighet på grund av FATCA-avtalet. När det gäller de regler som hänvisas till ovan avseende IDKL och

text: 22 a kap.

text: SFL är motsvarande regleringar i IDKAL och

text: 22 b kap.

text: SFL i stort sätt identiska. De små skillnader som finns påverkar inte innebörden av skyldigheten att lämna kontrolluppgifter och informationsuppgifter. Skatteverket anser därför att ovan beskrivna bedömning även gäller hur innebörden av reglerna 22 b kap. 6 § samt 34 kap. 9 b och 9 d §§ SFL ska tolkas.

text: Detta innebär att Skatteverkets uppfattning är att en värdepapperscentral är skyldig att lämna kontrolluppgift om sammanlagd ersättning från försäljningar eller inlösen enligt

text: 22 b kap 6 §

text: SFL. Likaså anser Skatteverket att den som har medverkat vid en försäljning eller inlösen är skyldig att lämna informationsuppgifter till värdepapperscentralen enligt

text: 34 kap. 9 d §

text: SFL.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 652494-05/111

title: Mervärdesskatt på avbeställningsskydd och avbokningsavgifter vid hotell- och stugbokningar

text: Nytt: 2015-05-05

text: Detta ställningstagande upphör att gälla och ersätts av ställningstagandet Tillhandahållande av försäkring i samband med försäljning av varor och tjänster, mervärdesskatt, dnr

text: 131 136374-15/111

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverket anser att avgiften för det avbeställningsskydd som ett hotell- eller stuguthyrningsföretag erbjuder kunder i samband med bokning av rum eller stuga ska ingå i beskattningsunderlaget för uthyrningstjänsten.

text: Den expeditionsavgift som kunden får betala vid avbokning utgör inte vederlag för någon tillhandahållen tjänst. Mervärdesskatt ska därför inte redovisas på en sådan avboknings- eller expeditionsavgift.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Ett hotell- och stuguthyrningsföretag erbjuder sina kunder ett avbeställningsskydd i samband med bokning av rum eller stugor. Avbeställningsskyddet innebär att kunden kan avboka vistelsen fram till dagen före ankomst mot ett giltigt intyg om t.ex. sjukdom. Det är valfritt för kunden om denne vill betala en extra avgift och då erhålla ett avbeställningsskydd. Avgiften för avbeställningsskyddet varierar med hänsyn till vistelsens längd. En expeditionsavgift utgår dock ändå för det fall avbeställningsskyddet utnyttjas.

text: Fråga har nu uppkommit om dessa avgifter ska anses ingå i beskattningsunderlaget för hyra av hotellrum eller stuga eller om de kan anses vara separata tillhandahållanden av försäkringstjänster.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Enligt

text: 7 kap. 2 § första stycket mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, beräknas beskattningsunderlaget enligt följande. Vid omsättning och förvärv som anges i 3 och 4 §§ beräknas beskattningsunderlaget med utgångspunkt i det i nämnda paragrafer angivna värdet. I beskattningsunderlaget ska ingå skatter och avgifter utom skatt enligt ML samt även bikostnader som provisions-, emballage-, transport- och försäkringskostnader som säljaren tar ut av köparen.

text: EG-domstolen har i

text: , Card Protection Plan (CPP), redogjort för vilka omständigheter som kan medföra att en transaktion i mervärdesskattehänseende ska anses bestå av en enda sammansatt tjänst eller av två eller flera fristående tjänster. EG-domstolen ger riktlinjer för när delningsprincipen respektive en huvudsaklighetsbedömning ska tillämpas, punkterna 26-31.

text: Domstolen anger att en prestation, som sett ur ekonomisk synvinkel utgörs av en enda tjänst, inte på ett konstgjort sätt får delas upp så att mervärdesskattesystemets funktion försämras. Det är därför av vikt att söka efter de delar som är kännetecknande för transaktionen i fråga för att avgöra om den skattskyldige tillhandahåller konsumenten flera huvudsakligen fristående tjänster eller en enda tjänst. En tjänst ska, enligt domstolen, anses som underordnad en huvudsaklig tjänst, när kunderna inte efterfrågar den i sig, utan då den endast är ett medel att på bästa sätt åtnjuta den egentliga tjänst som tjänsteföretaget tillhandahåller.

text: I EG-domstolens dom

text: , Levob Verzekeringen och OV Bank, konstaterar domstolen åter igen att när två eller flera delar eller handlingar som en skattskyldig tillhandahåller en konsument, som betraktas som en genomsnittlig konsument, har ett så nära samband att de objektivt sett ur ett ekonomiskt perspektiv utgör en enhet som det vore konstlat att försöka skilja åt, utgör dessa delar eller handlingar tillsammans en enda prestation i mervärdesskattehänseende. EG-domstolen ansåg att så är fallet när en skattskyldig tillhandahåller en konsument en standardprogramvara som den skattskyldige utvecklat och marknadsfört och som finns lagrad på ett datamedium och som därefter anpassats till köparens särskilda behov. Detta även om det avtalats om separata ersättningar för de två leden.

text: Vid uthyrning av bl.a. fordon svarar kunden normalt för den självrisk som uppkommer vid nyttjande av trafik- och vagnskadeförsäkring. Denna självrisk kan kunden avtala bort genom att erlägga en avgift till uthyraren. Ersättning för sådan självriskelimineringsavgift ska ingå i beskattningsunderlaget för den tillhandahållna uthyrningstjänsten (RSV/FB Im 1982:10).

text: Skatterättsnämnden har i ett förhandsbesked ansett att en självriskförsäkring som medföljer vid försäljning av vitvaror utgör ett underordnat led i försäljningen av varan då försäkringen kunde antas vara av obetydligt värde i förhållande till värdet av den vara som förvärvades och då det också var omöjligt att förvärva varan till ett reducerat pris om något avtal om försäkring inte ingås. Varan var det som faktiskt efterfrågades av köparen och som utgjorde det egentliga tillhandahållandet. Regeringsrätten fastställde förhandsbeskedet (

text: RÅ 2004 not. 46

text: I

text: RÅ 1994 not. 11

text: behandlas en avbokningsavgift som ett bolag tog ut vid avbokning av resor. Avbokningskostnaden debiterades i form av ett avdrag på återbetalningen av den tidigare erlagda betalningen. Avgiften ansågs inte utgöra vederlag för någon utförd tjänst och således förelåg inte någon omsättning.

text: Av Handledning för mervärdesskatt 2005, avsnitt 33.4, (MHL) s. 834 framgår att ersättningen för en resetjänst motsvarar det totala beloppet som ska betalas av den resande, inklusive t.ex. avbeställningsskydd, ombokningsavgift och eventuella flygplatsavgifter som tas ut av reseföretaget. Om avbeställningsskyddet utnyttjas för att en resa måste avbokas på grund av sjukdom, får resenären i allmänhet betala en avbokningsavgift när pengarna för resan betalas tillbaka. Avbokningsavgiften anses inte utgöra ersättning för en tillhandhållen tjänst. Reseföretaget ska därför inte redovisa mervärdesskatt på den erhållna avbokningsavgiften.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Avbeställningsskyddet innebär att kunden betalar för rätten att under vissa förutsättningar frånträda avtalet om hyra av hotellrum eller stuga.

text: Det kunden efterfrågar är vistelsen i hotellrummet eller stugan. Att erlägga en extra ersättning vid ingående av ett avtal för att få rätt att senare eventuellt gå ur avtalsförhållandet anser Skatteverket vara en tjänst som är underordnad den huvudsakliga tjänsten. Möjligheten att avtala om avbeställningsskydd har ett så nära samband med hyran av rummet eller stugan att avbeställningsskyddet utgör en integrerad del av hyresavtalet. Rätten att mot en mindre avgift få avboka vistelsen saknar i sammanhanget självständig betydelse. Det tillhandahållandet utgör därför inte en separat tjänst.

text: Att i samband med en hotell- eller stuguthyrningstjänst erbjuda avbeställningsskydd är ett underordnat led i tillhandhållandet av uthyrningstjänsten även om avtal och prissättning av avbeställningsskyddet sker separat.

text: Den expeditionsavgift, som kunden får betala vid avbokning, utgör inte vederlag för en tillhandahållen tjänst. Detta eftersom någon uthyrning aldrig kommer till stånd. Det föreligger således inte någon omsättning i mervärdesskattehänseende. Mervärdesskatt ska därför inte redovisas på en sådan avboknings- eller expeditionsavgift.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 652530-12/111

title: Löneunderlag och krav på egen lön det år andelarna förvärvas

text: 1 Sammanfattning

text: Löner som en delägare erhållit under förvärvsåret men före den tidpunkt då denne blev delägare i företaget får beaktas när det gäller frågan om lönen når upp till lönekravet. Vidare ska löner utbetalda före det att andelarna förvärvas beaktas när man ska räkna fram själva lönekravet som ägaren måste uppfylla för att få beräkna ett löneunderlag.

text: Om företaget i stället förvärvas indirekt av ett annat företag ska inte löner beaktas som betalts ut till ägaren eller de anställda under tid då företaget inte var ett dotterföretag. Det gäller såväl när man ska beräkna den egna lönen som lönekravet.

text: 2 Frågeställning

text: Reglerna om lönebaserat utrymme har ändrats från och med beskattningsåret 2012. Vad gäller avseende jämförelselönen i

text: 57 kap. 19 §

text: IL på andelar som förvärvats under löneåret?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Av 57 kap. 16 § andra och tredje styckena IL framgår följande.

text: Det lönebaserade utrymmet fördelas med lika belopp på andelarna i företaget.

text: Om en andel ägts under del av året före beskattningsåret, ska bara ersättning som betalats ut under denna tid ingå i löneunderlaget vid beräkningen av det lönebaserade utrymmet för den andelen.

text: I

text: 57 kap. 17 § första stycket

text: IL regleras bl.a. följande.

text: Löneunderlaget ska beräknas på grundval av sådan kontant ersättning som hos arbetstagaren ska tas upp i inkomstslaget tjänst och som under året före beskattningsåret har lämnats till arbetstagarna i företaget och i dess dotterföretag.

text: I

text: 57 kap. 17 § andra stycket

text: IL framgår följande.

text: Om ersättningen avser arbetstagare i ett dotterföretag som inte är helägt, ska så stor del av ersättningen räknas med som motsvarar moderföretagets andel i dotterföretaget. Om ett dotterföretag har ägts under del av det år som löneunderlaget avser, ska bara ersättning som betalats ut under denna tid räknas med.

text: Vad som gäller i fråga om lönekrav regleras i

text: 57 kap. 19 §

text: IL, som lyder:

text: Lönebaserat utrymme ska beräknas bara om andelsägaren eller någon närstående under året före beskattningsåret fått sådan kontant ersättning som avses i 17 § första stycket från företaget och dess dotterföretag med ett belopp som sammanlagt inte understiger det lägsta av

text: 1. sex inkomstbasbelopp med tillägg för fem procent av den sammanlagda kontanta ersättningen i företaget och i dess dotterföretag, och

text: 2. tio inkomstbasbelopp.

text: 4 Bedömning

text: Från och med beskattningsåret 2012 finns det nya regler när det gäller att beräkna lönebaserat utrymme på andelar som ägts under del av året före beskattningsåret.

text: Av

text: 57 kap. 16 § tredje stycket

text: IL framgår att om en andel ägts under del av året före beskattningsåret, ska bara ersättning som betalats ut under denna tid ingå i löneunderlaget vid beräkningen av det lönebaserade utrymmet för den andelen. Denna bestämmelse är ny och tillämpas första gången vid 2013 års taxering.

text: Av 17 § första stycket framgår att löneunderlaget ska beräknas på grundval av sådan kontant ersättning som hos arbetstagaren ska tas upp i inkomstslaget tjänst och som under året före beskattningsåret har lämnats till arbetstagarna i företaget och dess dotterföretag.

text: 19 § hänvisar till sådan ersättning som avses i 17 § första stycket. När det gäller jämförelselönen och den sammanlagda kontanta ersättningen i företaget och dess dotterföretag finns ingen hänvisning till den nya begränsningen i 16 §, på motsvarande sätt som det inte heller sedan tidigare finns någon hänvisning till 17 § andra stycket, där det finns en begränsning när det gäller vilka löner som får ingå i löneunderlaget då fråga är om dotterföretag. I ställningstagandet 2008-03-28, dnr

text: 131 159978-08/111

text: konstaterade Skatteverket att det har betydelse för hur 19 § ska tillämpas när fråga är om dotterföretag. Det innebär, enligt verkets uppfattning, att motsvarande tolkning bör göras när det gäller den nyinförda

text: 16 § tredje stycket

text: IL. Det innebär att om man förvärvar andelar under året, oavsett om man ökar sitt innehav eller förvärvar sina första andelar, får man beakta sin lön för hela året. På motsvarande sätt ska man, när det gäller den sammanlagda kontanta ersättningen från företaget, beakta löner under hela löneåret.

text: Vad gäller när ett företag förvärvas indirekt under löneåret på så sätt att det blir ett dotterföretag till ett förvärvande moderföretag och ägaren till moderföretaget är verksam i dotterföretaget?

text: Enligt Skatteverkets uppfattning ska löner till de anställda för tid före det att företaget blir dotterföretag inte beaktas när det gäller att räkna fram det lönekrav som ägaren måste ha uppnått för att få beräkna ett löneunderlag. På motsvarande sätt får ägaren inte beakta sin lön från företaget innan det blev ett dotterföretag när hans egen jämförelselön ska redovisas. Anledningen är i båda fallen att i

text: 57 kap. 19 §

text: IL talas det om att man ska beakta löner från dotterföretag. Före den tidpunkt företaget förvärvas är det inget dotterföretag.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet från 2008-03-28, dnr

text: 131 159978-08/111

text: . När det gäller den egna lönen och jämförelselönen är det ingen skillnad mot det gamla ställningstagandet. Skillnad är det emellertid, pga. ändrad lagstiftning, när det gäller vilka löner som ska ingå i löneunderlaget. Det gamla ställningstagandet gäller fortfarande för beskattningsår som avslutats före ikraftträdandet den 1 januari 2012.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 652759-14/111

title: Hur påverkar en betalningsinställelse bedömningen av om företrädaren haft uppsåt eller varit grovt oaktsam (det subjektiva rekvisitet)?

text: 1 Sammanfattning

text: Skatteverkets inställning är att en betalningsinställelse kan skydda en företrädare för en juridisk person från företrädaransvar enligt

text: skatteförfarandelagen

text: (SFL) under vissa givna förutsättningar. Det krävs enligt Skatteverket bl.a. att betalningsinställelsen ska

text: rikta sig till samtliga borgenärer,

text: vara skriftlig, samt

text: följas av verksamma åtgärder inom tre veckor

text: 2 Frågeställning

text: Hur påverkar en betalningsinställelse bedömningen av det subjektiva rekvisitet för företrädaransvar enligt SFL?

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Betalningsinställelse är inte reglerat i lag även om det finns lagregler och praxis som hänvisar till betalningsinställelse, bl.a. i fråga om obeståndspresumtion (

text: 2 kap. 8 § konkurslagen

text: [1987:672]) och när det gäller stoppningsrätt (

text: 61 § köplagen

text: [1990:931] jmf.

text: prop. 1988/89:76 s. 177

text: Betalningsinställelse har i doktrin och utredningar beskrivits som att en näringsidkare ställer in betalningar av uppkomna fordringar. Fordringar som uppkommer efter betalningsinställelse ska betalas senast på förfallodagen. Syftet med betalningsinställelsen är att avskärma gäldenären från borgenärstryck och skapa rådrum för konstruktiva åtgärder. Betalningsinställelse skyddar dock inte gäldenären från säraktioner (konkursansökan etc.) från borgenärers sida (

text: SOU 1992:113 s. 117

text: och Ingrid Arnsdotter Om betalningsinställelse och offentliga ackord s. 175).

text: Företrädaransvaret är inte knutet till fordrans uppkomst utan till förfallodag eller lämnande av oriktig uppgift eller underlåtenhet att göra skatteavdrag. I den praxis som finns rörande betalningsinställelsens betydelse vid bedömningen av det subjektiva rekvisitet har domstolarna tagit hänsyn till just förfallodag och inte till vilken dag fordran har uppkommit.

text: Ett krav för att ansökan om företrädaransvar ska bifallas är att företrädaren har agerat uppsåtligt eller grovt oaktsamt. Om en företrädare för en juridisk person senast på skattens eller avgiftens förfallodag ansöker om att den juridiska personen ska försättas i konkurs eller på annat sätt får till stånd en samlad avveckling av den juridiska personens skulder med hänsyn tagen till samtliga borgenärers intresse finns det inte förutsättningar för att utverka företrädaransvar (

text: NJA 1969 s. 326

text: ). Ett dröjsmål om ca tre veckor med att påbörja verksamma åtgärder har i praxis (avseende det nu avkriminaliserade brottet mot uppbördsförordningen) ansetts vara oaktsamt men inte grovt oaktsamt (NJA 1971 not B 27).

text: Av praxis och statliga utredningar framgår att även betalningsinställelse som följs av en verksam åtgärd, i praktiken konkurs, företagsrekonstruktion eller ackord, med hänsyn tagen till samtliga borgenärers intresse hindrar betalningsansvar ur ett företrädaransvarsperspektiv (

text: NJA 1971 s. 296

text: I,

text: NJA 1974 s. 423

text: , Ds A 1979 s. 49 och

text: SOU 1996:100 s. 340

text: ). Betalningsinställelse har dock inte ansetts vara ett hinder för personligt ansvar enligt

text: aktiebolagslagen

text: RH 1994:17

text: För löpande förpliktelser som uppkommer efter betalningsinställelsen kan företrädaransvar utdömas (

text: NJA 1985 s. 13

text: För att en betalningsinställelse, som ett led i att vidta verksamma avvecklingsåtgärder av den juridiska personens betalningsproblematik, ska hindra betalningsansvar ur företrädaransvarsperspektiv krävs att betalningsinställelsen riktas till samtliga borgenärer (

text: NJA 1974 s. 423

text: 4 Bedömning

text: Skatteverkets inställning är att en betalningsinställelse som följs av verksamma åtgärder för en samlad avveckling av den juridiska personens betalningsproblematik med hänsyn tagen till samtliga borgenärers intresse har betydelse för bedömningen av det subjektiva rekvisitet för företrädaransvar avseende förfallodagar som infaller tre veckor närmast efter betalningsinställelsen. Det innebär att företrädaren för den juridiska personen då får skäligt rådrum att utreda vilka olika möjligheter som står till buds för att lösa den juridiska personens betalningsproblem utan att riskera företrädaransvar enligt SFL.

text: För att betalningsinställelsen ska få omnämnd effekt på bedömningen av det subjektiva rekvisitet krävs att

text: ● den riktar sig till samtliga borgenärer,

text: ● den är skriftlig,

text: ● den efterföljs av verksamma åtgärder inom tre veckor.

text: Det avgörande för företrädarens ansvarsfrihet är vad som sker efter en betalningsinställelse. Betalningsinställelsen är menad att ge företrädaren skäligt rådrum att undersöka vilka möjligheter som finns för att lösa den juridiska personens betalningssvårigheter. För ansvarsfrihet krävs enligt Skatteverkets mening att företrädaren har haft en välgrundad anledning att tro att betalningsinställelsen skulle kunna följas av en samlad och verksam åtgärd för att avveckla den juridiska personens betalningssvårigheter. En betalningsinställese är alltså som huvudregel ett hinder mot att företrädaransvar döms ut gällande förfallodagar som infaller inom tre veckor från betalningsinställelsen.

text: Beträffande skatter och avgifter som förfaller till betalning senare än tre veckor efter betalningsinställelsen kan, enligt Skatteverket, företrädaransvar utverkas. Detsamma gäller naturligtvis för skatter och avgifter som har förfallit till betalning före betalningsinställelsen under förutsättning att samtliga rekvisit är uppfyllda.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 131 65317-08/111

text: Nytt: 2019-01-29

text: Detta ställningstagande har ersatts av ställningstagandet Överlåtelse av rätt till ersättningskraft (frikraft), dnr

text: 202 38575-19/111

text: 1 Sammanfattning

text: Överlåtelse av avtal som innebär rätt att erhålla ersättningskraft innebär att ett nytt avtal om ersättningskraft anses ha kommit till stånd. Uppfyller det nya avtalet de tre krav som enligt

text: prop. 1979/80:40

text: gäller för avtal om leverans av ersättningskraft ska det med tillämpning av

text: 5 kap. 3 § andra stycket fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

text: , FTL, beaktas vid fastighetstaxering genom justering för säregna förhållanden. Detta ska ske så länge avtalet gäller.

text: Har rätten till ersättningskraft överlåtits, utan att rätten i det nya avtalet knutits till en ny mottagande fastighet, ska detta varken medföra tillägg för den nya mottagaren vid fastighetstaxering eller avdrag för kraftverket. Detta gäller endast i de fall där ägaren till det levererande kraftverket godkänt det nya avtalet, trots att rätten till leveransen enligt avtalet inte är knuten till en ny mottagande fastighet. I annat fall gäller ursprungsavtalet.

text: 2 Bakgrund och frågeställning

text: Ersättningskraft innebär dels en skyldighet för kraftverket att leverera kraft, dels rätt för en mottagande fastighet att erhålla kraft. Vid beräkning av taxeringsvärde för enheter som levererar alternativt erhåller ersättningskraft krävs, för att skyldigheten/rätten ska beaktas vid fastighetstaxering, att skyldigheten följer av ett domstolsavgörande eller av ett avtal som uppfyller vissa särskilda krav.

text: Fråga har uppkommit om värdet av ersättningskraft ska beaktas vid fastighetstaxering i de fall rätten till kraften överlåts från den fastighet till vilken rätten ursprungligen upplåtits (ursprungsfastigheten) till annan fastighet(den nya mottagande fastigheten).

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Reglerna avseende taxering av andels- och ersättningskraft regleras i 15 kap. 8 och 9 §§ FTL. Vid uppskattning av kraftverks värde vid fastighetstaxeringen ska avdrag göras för skyldighet att leverera ersättningskraft enligt domstols avgörande eller enligt avtal. I det senare fallet krävs dock enligt förarbeten m.m. att tre krav är uppfyllda (se

text: SOU 1972:32 s. 678

text: och

text: prop. 1979/80:40 s 143

text: De krav som ska vara uppfyllda för att ett avtal om ersättningskraft ska beaktas vid taxeringen är att

text: leveransskyldigheten ska vara knuten till en bestämd kraftstation och utgå som vederlag för rätt till i kraftverket tillgodogjord vattenkraft,

text: rätten till ersättningskraften ska vara knuten till i avtalet angiven fastighet och

text: kraftleveransen får inte vara begränsad till viss tid.

text: Utöver vad som anges i nämnda förarbetsuttalande kan även konstateras att ett avtal om skyldighet att leverera ersättningskraft och som innehåller de tre ovan nämnda kraven, enligt förvaltningsrättslig rättspraxis, är ett sådant "servitutsliknande" avtal som anges i

text: 5 kap. 3 §

text: FTL. Den skyldighet och rätt som uppkommer på grund av att sådant avtal ska, enligt nämnda paragraf, beaktas vid fastighetstaxering som säreget förhållande enligt

text: 7 kap. 5 §

text: FTL.

text: Regler om avtalsservitut finns i

text: 14 kap.

text: jordabalken

text: , JB, och reglerna om ändring m.m. av servitut finns i

text: 7 kap.

text: FBL. Avtal om rätt till ersättningskraft genererar som anförts inte servitut enligt JB eller FBL utan klassificeras vid fastighetstaxering som ett servitutsliknande avtal.

text: 4 Skatteverkets bedömning

text: Förutsättningar för överlåtelse/avtal

text: Avtal som reglerar skyldighet att leverera ersättningskraft ska uppfylla de tre krav som anges i

text: prop. 1979/80:40 s 143

text: . och innehålla följande.

text: Leveransskyldigheten ska vara knuten till en bestämd kraftstation och utgå som vederlag för rätt till i kraftverket tillgodogjord vattenkraft,

text: Ett avtal om rätt till ersättningskraft som innehåller dessa krav har enligt rättspraxis jämställts med sådant servitutsliknande avtal som avses i

text: 5 kap. 3 §

text: FTL.

text: Enligt reglerna i JB och FBL finns det i princip inte något hinder att efter överenskommelse överlåta rätten enligt ett servitut till annan fastighet än ursprungsfastigheten.

text: I praktiken bör ett sådant avtal innehålla följande uppgifter för att svara mot de ovan nämnda kraven.

text: Leveransens omfattning i kWh,

text: levererande kraftverk,

text: fullständig fastighetsbeteckning för ursprungsfastigheten,

text: fullständig fastighetsbeteckning för den fastighet till vilken rätten till ersättningskraft överlåtits och i framtiden ska vara knuten,

text: fullständiga personuppgifter på samtliga nuvarande ägare av ursprungsfastigheten och den nya mottagande fastigheten och

text: en överenskommelse mellan ägaren av kraftverket, ursprungsfastigheten och den nya mottagande fastigheten om att rätten till kraft ska överlåtas och flyttas från ursprungsfastigheten till den nya mottagande fastigheten.

text: Nedan redovisas tre olika situationer som kan uppkomma när olika förutsättningar avseende avtalssituationen gäller.

text: Överlåtelse som uppfyller kraven

text: Uppfyller avtalet kraven ska den nya mottagande fastigheten till vilken kraften överflyttats taxeras för kraften och kraftverksägaren även fortsättningsvis medges avdrag för leveransen. Rätten till ersättningskraft beaktas för levererande kraftverk och mottagande fastighet genom justering för säregna förhållanden (se Skatteverkets allmänna råd om grunderna för taxeringen och värdesättningen vid 2007-2012 års fastighetstaxeringar av elproduktionsenheter, SKV A 2006:11). Detta gäller från den dag avtalet träffats mellan samtliga parter till den dag då avtalet upphävs eller upphör av annan anledning.

text: SKV A 2006:11

text: En överlåtelse enligt ovan innebär i princip att ett nytt avtal mellan tre parter har upprättats. Detta kan i praktiken utformas genom olika handlingar, t.ex. ett separat avtal mellan ägarna av ursprungsfastigheten och den nya mottagande fastigheten och ett separat godkännande av ägaren till kraftverket. Det nya avtalsförhållandet ska anses gälla först efter godkännandet av samtliga parter.

text: Överlåtelse som inte knutits till ny mottagande fastighet

text: Har rätten till ersättningskraft överlåtits till annan fastighet utan att rätten till ersättningskraften knutits till den nya mottagande fastigheten, ska leverensskyldigheten enligt överlåtelseavtalet inte föranleda avdrag vid fastighetstaxeringen av kraftverket och rätten till kraften inte medföra tillägg för någon fastighet. Detta gäller endast i de fall där ägaren till det levererande kraftverket godkänt det nya avtalet, trots att leveransen i avtalet inte är knuten till en ny mottagande fastighet. I annat fall gäller ursprungsavtalet.

text: Avtal som ej godkänts av kraftverket

text: Om ägare till en ursprungsfastighet överlåter rätten till kraft men inte får överlåtelsen godkänd av det levererande kraftverkets ägare, kan någon ny upplåtelse eller överlåtelse av ursprungsupplåtelsen inte anses ha skett. Ursprungsöverlåtelsen ska då i oförändrat skick läggas till grund för taxering av ursprungsfastigheten och det levererande kraftverket.

text: Styrsignalen ska tillämpas vid fastighetstaxering. Genom styrsignalen upphör det som sägs i första stycket sista meningen av punkt 1, Skrivelsen "Värdering av rätt till fri kraft", dnr

text: 131 515462-07/111

text: , att gälla.