text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/067/2026

text: -02 -06 20 20 5 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Tidsgränser i utredningsförfarandet

text: Tidsgränser i samband med överklagande/omprövning av ett överföringsbeslut

text: Överlämnande av ärende från Polismyndigheten till Migrationsverket

text: Tidsfrister för förvar enligt

text: utlänningslagen

text: Handläggande myndighet vid inhibition av överföringsbeslutet

text: Nationell rätt

text: Uppsikt – 10 kap. 6-8 §§

text: MIG 2015:5

text: MIG 2018:23

text: EU-domstolens dom i

text: mål C-60/16

nyckelord: Praxis Lagstiftning Utlänningslag Dublinförordningen

title: Förvar i ärenden där Dublinförordningen ska tillämpas

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1. Sammanfattning

text: • Dublinförordningens regler om förvar ska tillämpas när det finns en presumtion om att en annan medlemsstat är ansvarig för prövning av en asylansökan. • Ett beslut om förvar i Dublinärenden kan endast meddelas med stöd av artikel 28 i Dublinförordningen. • Tidsgränserna för förvarsbeslutets giltighet regleras i Dublinförordningen. • Reglerna om tidsfrister för förvar i

text: utlänningslagen

text: är inte tillämpliga i Dublinärenden. • Beslutet om förvar måste stå i proportion till vad det innebär för den enskilde. • För att kunna ta en person i förvar krävs att det finns en betydande risk för att personen avviker. Betydande risk för avvikande innebär att det i det enskilda ärendet måste finnas konkreta omständigheter som i sig talar för att ett avvikande kan komma att ske. • Beslut om uppsikt får fattas i Dublinärenden med stöd av bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: . • Barn kan i undantagsfall tas i förvar med stöd av Dublinförordningen.

text: 2. Bakgrund

text: Den 1 januari 2014 trädde en ny Dublinförordning i kraft (Europaparlamentet och Rådets förordning

text: (EU) nr 604/2013

text: ). Till skillnad från tidigare förordning reglerar den nya Dublinförordningen frågan om förvar.

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2015:5

text: slagit fast att principen om EU-rättens företräde framför nationell rätt innebär att det inte är möjligt att besluta om förvar enligt

text: utlänningslagen

text: i ärenden som handläggs i enlighet med Dublinförordningen. Migrationsöverdomstolen har även gett viss vägledning i hur begreppet ”betydande risk” ska tolkas.

text: EU-domstolen har i en dom av den 13 september 2017 (

text: ) gett vägledning kring hur tidsfristerna i

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen ska tolkas efter en begäran om förhandsbesked från Migrationsöverdomstolen (

text: MIG 2017:23

text: Migrationsöverdomstolen har i det refererade avgörandet

text: MIG 2018:23

text: uttalat sig om grunden för ett beslut om uppsikt i syfte att säkerställa en överföring enligt Dublinförordningen. Det finns därför anledning att uppdatera Migrationsverkets styrning.

text: 3. Rättslig bedömning

text: 3.1 När blir ett ärende ett Dublinärende?

text: Det första vi måste ta ställning till är om ärendet tillhör normalprocessen, eller om det ska handläggas i enlighet med Dublinförordningen. Frågan som uppkommer då är när ett ärende ska hanteras i Dublinprocessen och reglerna om förvar i

text: artikel 28

text: ska tillämpas.

text: Förordningens regler bör anses vara tillämpliga när det finns en presumtion om att ett annat land är ansvarigt för asylprocessen. En sådan presumtion kan bestå av en träff i Eurodac, VIS alternativt detaljerade uppgifter om att en person tidigare ansökt om asyl eller passerat från tredje land till en annan medlemsstat på sin väg till Sverige.

text: 3.2 Grunderna för förvar

text: Eftersom Dublinförordningens bestämmelser har företräde framför nationell lag ska förordningens bestämmelser tillämpas när det är möjligt. I de fall förordningen inte reglerar en viss fråga blir nationella bestämmelser tillämpliga.

text: Genom Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2015:5

text: har det fastslagits att

text: utlänningslagens

text: regler om grunderna för förvar inte är tillämpliga i de ärenden som handläggs i enlighet med Dublinförordningen. Detta innebär att beslut om förvar i Dublinärenden enbart kan fattas med stöd av artikel 28 i Dublinförordningen.

text: Av Dublinförordningen framgår att ett beslut om förvar förutsätter att det finns en betydande risk för att personen avviker, om han eller hon inte tas i förvar. Dublinförordningen reglerar dock inte närmare vad som avses med betydande risk.

text: Redan av ordalydelsen framgår att det är fråga om högre krav än vad som gäller för förvar enligt

text: utlänningslagen

text: , där det är tillräckligt om det finns risk för avvikande. Av Migrationsöverdomstolens dom framgår att vägledning för tolkning av begreppet betydande risk kan fås av begreppet påtaglig risk.

text: Påtaglig risk innebär, enligt Migrationsöverdomstolen, ett högre beviskrav än risk. Det innebär normalt sett också ett krav på att det finns konkreta omständigheter i ärendet som talar för att det som risken avser kommer att inträffa.

text: Eftersom Dublinförordningen i

text: artikel 2 n

text: ) hänvisar till att det ska finnas objektiva kriterier fastställda i lag, kan bestämmelsen i

text: 1 kap. 15 § i utlänningslagen

text: användas som stöd för bedömningen om vad som utgör en risk för avvikande.

text: Vid bedömning av om denna risk är betydande (påtaglig) måste sedan en individuell bedömning av samtliga omständigheter göras i det enskilda fallet. Dessa omständigheter måste vara konkreta och innebära en påtaglig risk för avvikande. Exempel på sådana konkreta omständigheter kan vara att personen har använt sig av flera alias, att personen uttalar sig starkt negativt till beslutet om överföring, att personen lämnat oriktiga uppgifter eller undanhållit för utredningen väsentlig information.

text: 3.3 Beräkning av tidsgränser

text: I Dublinförordningen anges som en allmän princip att förvar bör pågå en så kort tidsperiod som möjligt och att det inte ska pågå längre tid än vad som rimligen krävs ”för att med tillbörlig aktsamhet fullgöra de administrativa förfaranden som är nödvändiga”. Denna allmänna princip kan närmast liknas vid behovsprincipen. Principen innebär att en tvångsåtgärd inte bör användas, om den inte är nödvändig med hänsyn till syftet med åtgärden. Om det finns alternativa vägar för att nå ett mål, exempelvis för att kunna verkställa ett avlägsnandebeslut, ska man välja den väg som innebär minsta möjliga intrång i den enskildes frihet.

text: Artikel 28 i Dublinförordningen reglerar tiderna för förfarandet som rör framställan om återtagande/övertagande samt för själva överföringen och tidsgränserna i samband med inhibition när en person är tagen i förvar. Dessa tidsgränser ger alltså en yttersta gräns för hur länge en person kan hållas i förvar. Artikeln reglerar med andra ord egentligen inte några tidsfrister för förvar, på det sätt som görs i kapitel 10 i

text: utlänningslagen

text: . Den sätter däremot i praktiken gränser för hur länge ett beslut om förvar får pågå under Dublinprocessen.

text: I Dublinförordningen finns det tre tidsgränser som är viktiga när det gäller förvar. Tidsgränserna gäller i olika delar av processen. Om någon tidsgräns inte är tillämplig på en viss situation gäller fortfarande den allmänna principen som beskrivits ovan. Om en tidsgräns överskrids ska personen omgående tas ur förvar genom ett beslut om ur förvar.

text: De första två tidsgränserna om en månad och två veckor uppstår under själva utredningsförfarandet. Om en person hålls i förvar ska en framställan om återtagande eller övertagande göras inom en månad från det att ansökan lämnades in. Om vi inte gör en framställan inom denna tid ska personen inte längre hållas i förvar.

text: Den medlemsstat som tar emot begäran eller anmodan om återtagande eller övertagande har sedan två veckor på sig att besvara vår framställan. Besvaras den inte inom denna tid så är den anmodade medlemsstaten ansvarig enligt föreskrifterna i Dublinförordningen genom så kallad ”tyst accept”.

text: En särskild fråga är hur lång tid ett hållande i förvar kan pågå om den anmodade medlemsstaten inte accepterar vår framställan. Om vi bedömer att det finns fog för att gå vidare med ärendet som ett Dublinärende kan vi i ett sådant läge begära omprövning eller rikta en framställan till en ny medlemsstat. Det finns ingen uttrycklig tidsfrist i Dublinförordningen som säger hur lång tid ett förvarstagande kan pågå efter en nekad accept. Migrationsverket anser dock att en nekad accept inte ska kunna medföra en längre förvarstid än vad som gäller enligt artikel 28.3 andra stycket i Dublinförordningen. Det innebär att en begäran om omprövning eller en framställan till en ny medlemsstat måste göras inom en månad från det att tidsfristen i artikel 28.3 andra stycket i Dublinförordningen började löpa, dvs. från det att ansökan lämnades in. Görs inte begäran om omprövning inom denna tidsperiod ska personen tas ur förvar. För att personen ska kunna hållas i förvar efter en nekad accept krävs också att hållandet i förvar fortsatt är proportionerligt. I den bedömningen får de skäl som finns för det fortsatta förvarstagandet vägas mot den inskränkning det innebär för den förvarstagna personen. Ju längre tid personen varit frihetsberövad, desto starkare skäl krävs för att fortsatt hålla kvar honom eller henne i förvar. Det betyder att det krävs konkreta omständigheter som tyder på att en begäran om omprövning eller en framställan till en ny medlemsstat kan leda till att en annan medlemsstat fastställs att vara ansvarig för prövningen för att personen ska kunna hållas kvar i förvar vid en nekad accept.

text: Tidsgränser i verkställighetsförfarandet

text: Den tredje tidsgränsen uppstår i direkt anslutning till att den medlemsstat som är ansvarig för att pröva asylansökan godtagit (implicit eller explicit) en framställan om återtagande eller övertagande.

text: Vid denna tidpunkt har verkställighetsförfarandet påbörjats och vi har då sex veckor på oss att överföra en person som är förvarstagen.

text: När sex veckor har gått kan personen inte längre hållas i förvar, såvida inte tidsfristen avbryts genom ett beslut som har suspensiv verkan på överföringsbeslutet. Denna tidsfrist är endast tillämplig om personen är tagen i förvar vid tidpunkten då en framställan om åter- eller övertagande godtas (se EUdomstolens dom i

text: mål C-60/16

text: , p. 39).

text: Dublinförordningen innehåller inga tidsgränser för förvarstidens längd i de fall personen tas i förvar efter att en framställan om åter- eller övertagande godtagits. EU-domstolen har i

text: mål C-60/16

text: uttalat att en förvarsperiod om två månader från det att beslutet om förvar verkställdes kan vara rimlig i en sådan situation. Förvarsperioden får dock inte vara längre än den tid som är nödvändig för att genomföra verkställighetsförfarandet i det enskilda fallet. När två månader har gått kan personen inte längre hållas i förvar, såvida inte tidsfristen avbryts genom ett beslut som har suspensiv verkan på överföringsbeslutet.

text: Ett överklagande av överföringsbeslutet eller en omprövning kan ge upphov till en suspensiv verkan på överföringsbeslutet. Detta påverkar dock inte beslutet om förvar, som fortfarande kan löpa förutsatt att det finns grunder för förvar. Tidsfristerna i

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen avbryts i samband med att den suspensiva verkan inträder.

text: Fortfarande gäller dock att förvaret ska bestå så kort tid som möjligt och att tiden i förvar inte får bestå under längre tid än vad som rimligen krävs för att genomföra de nödvändiga administrativa förfarandena. När överklagande- eller omprövningsprocessen är över på så vis att den inte längre har en suspensiv verkan, startar verkställighetsprocessen igen och från denna tidpunkt finns en ny tidsgräns om sex veckor under vilken en person kan vara förvarstagen. Den tid som personen redan har hållits i förvar innan verkställighetsprocessen avbröts ska inte räknas av från denna sexveckorsperiod (se EU-domstolens dom i

text: mål C-60/16

text: , p. 59).

text: Om Polismyndigheten fattat beslut om förvar enligt

text: utlänningslagen

text: och sedan överlämnat ärendet till Migrationsverket och det då fastställs att ärendet ska handläggas enligt Dublinförordningen måste verket omgående pröva om det finns en betydande risk för att personen avviker. Eftersom förvaret ska fortlöpa enligt en annan bestämmelse (Dublinförordningen art. 28) krävs ett nytt beslut om förvar, som då blir bärare av tvångsåtgärden.

text: Om Migrationsverket vid prövningen finner att det inte finns en betydande risk för avvikande ska personen omgående tas ur förvar genom ett beslut om ur förvar.

text: För beslut om förvar gällande barn i Dublinprocessen, se avsnitt 3.5 nedan.

text: En konsekvens av Migrationsöverdomstolens dom

text: MIG 2015:5

text: , som bl.a. innebär att

text: 10 kap. 1 § utlänningslagen

text: inte är tillämplig i Dublinärenden, är att de tidsfrister för förvar som anges i

text: utlänningslagen

text: inte kan användas i Dublinprocessen. Detta eftersom de lagrum som reglerar frågan om tidsfrister i förvar direkt eller indirekt hänvisar till

text: 10 kap. 1 § utlänningslagen

text: . Det innebär att det enbart är tidsgränserna i förordningen som är tillämpliga för de beslut om förvar som fattas i Dublinärenden.

text: Om en migrationsdomstol beslutar att inhibera ett överföringsbeslut enligt

text: 12 kap. 9 a § utlänningslagen

text: blir migrationsdomstolen handläggande myndighet i fråga om förvar.

text: 3.4 Alternativ till förvar

text: Dublinförordningen uppställer inte några specifika bestämmelser avseende alternativ till förvar. I

text: artikel 28.2

text: anges dock att förvar inte ska fattas om andra, mindre ingripande åtgärder kan tillämpas verkningsfullt.

text: Uppsikt är en sådan mindre ingripande åtgärd. Grunden för att besluta om uppsikt i syfte att säkerställa en överföring enligt Dublinförordningen finns i

text: artikel 28.2 i förordningen

text: (jfr

text: MIG 2018:23

text: ). För ett beslut om uppsikt krävs därmed, precis som för ett beslut om förvar, att det finns en betydande risk för att personen avviker. Det är alltså fråga om ett högre krav än vad som gäller för uppsikt enligt

text: utlänningslagen

text: . För att ett beslut om uppsikt ska kunna fattas krävs också att en individuell bedömning gjorts och att beslutet om uppsikt är proportionerligt.

text: Eftersom Dublinförordningen saknar särskilda förfaranderegler när det gäller mindre ingripande åtgärder som uppsikt blir

text: utlänningslagens

text: bestämmelser om anmälningsskyldighet (

text: 10 kap. 8 § utlänningslagen

text: ) och ny prövning (

text: 10 kap. 9 § utlänningslagen

text: ) tillämpliga.

text: 3.5 Förvar av barn i Dublinärenden

text: Dublinförordningens reglering om förvar skiljer inte mellan barn och vuxna. Detta innebär att förordningen i sin ordalydelse är direkt tillämplig även när det gäller barn. Av Migrationsöverdomstolens dom framgår vidare att det inte är möjligt att besluta om förvar enligt

text: utlänningslagen

text: vid ett förfarande enligt Dublinförordningen. Även om det i den aktuella domen är fråga om förvar av en vuxen person är Migrationsöverdomstolens skrivning av sådan karaktär att den måste tolkas såsom att den omfattar även förvar av barn. Detta innebär att samma tidsfrister gäller för barn som för vuxna i Dublinärenden.

text: Enligt artikel 6 i Dublinförordningen ska barnets bästa vara en fråga av största vikt för medlemsstaterna vid alla förfaranden som föreskrivs i förordningen och detta måste beaktas i varje enskilt ärende där barn berörs av ett beslut om förvar. Detta, tillsammans med den allmänna princip om proportionalitet vid prövning av frågan om förvar som finns i Dublinförordningen, medför att barn kan tas i förvar endast i undantagsfall.

text: Bilaga till RS/004/2021

text: Gällande rätt

text: EU-rättens ställning i förhållande till svensk rätt

text: I

text: artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

text: (EUF-fördraget) anges att en förordning ska ha allmän giltighet. Den ska till alla delar vara bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat.

text: Av

text: 3 § första stycket lagen (1994:1500)

text: med anledning av Sveriges anslutning till Europeiska unionen, att EU får fatta beslut som gäller här i landet i den omfattning och med den verkan som följer av de fördrag och andra instrument som anges i 4 och 5 §§, däribland EUF-fördraget. I regeringens proposition om grundlagsändringar inför ett svenskt medlemskap i EU fastslås bl.a. att en grundläggande princip är att EG-rätt har företräde framför nationell rätt.

text: I det fall en lagbestämmelse i ett land strider mot en EG-regel är landets domstolar och myndigheter skyldiga att tillämpa EG-regeln framför den inhemska lagen (

text: prop. 1993/94:114

text: s.13). Om de gemensamma reglerna utfärdas i form av en förordning så är en sådan till sin typ direkt tillämplig rätt och därmed finns i princip inget utrymme för nationell lagstiftning (

text: prop. 1993/94:114 s. 14

text: Enligt principen om EU-rättens företräde ska bl.a. EU-förordningar tillämpas framför svensk lag om den svenska lagen strider mot förordningen.

text: I

text: artikel 2 n

text: ) i Dublinförordningen anges att med risk för avvikande avses skäl i det enskilda fallet och grundade på lagstadgade objektiva kriterier att anta att en person som är föremål för ett överföringsförfarande kan komma att avvika.

text: Enligt artikel 28 i Dublinförordningen får en person tas i förvar för att säkerställa överföringsförfarandena i förordningen. Detta kan dock endast ske efter en individuell bedömning och det krävs att det finns en betydande risk för att han eller hon avviker om personen inte tas i förvar. Vidare krävs att beslutet är proportionellt och att inte andra mindre ingripande åtgärder är tillräckliga.

text: Av tredje punkten i artikeln framgår att förvar bör pågå en så kort tidsperiod som möjligt och att det inte ska pågå längre än vad som rimligen krävs för att med tillbörlig aktsamhet fullgöra de nödvändiga administrativa förfarandena till dess att överföringen enligt denna förordning har genomförts.

text: Om en person hålls i förvar enligt denna artikel ska en framställan om övertagande eller återtagande göras senast en månad efter det att ansökan lämnades in. Den medlemsstat som genomför förfarandet i enlighet med denna förordning ska i sådant fall begära ett brådskande svar. Detta svar ska lämnas inom två veckor från mottagandet av ansökan. Underlåtenhet att svara inom två veckor ska anses som ett godtagande av framställan och medföra skyldighet att överta eller återta personen, vilket innefattar en skyldighet att ombesörja lämpliga ankomstarrangemang.

text: Om en person hålls i förvar enligt denna artikel ska överföringen av denna person från den anmodande medlemsstaten till den ansvariga medlemsstaten verkställas så snart det är praktiskt möjligt, och senast inom sex veckor från det att en annan medlemsstats framställan om övertagande eller återtagande av den berörda personen godtogs implicit eller explicit eller från den tidpunkt då överklagandet eller omprövningen inte längre har suspensiv verkan i enlighet med

text: artikel 27.3

text: Av artikel 6 i Dublinförordningen framgår att barnets bästa ska vara en fråga av största vikt för medlemsstaterna vid alla förfaranden som föreskrivs i förordningen.

text: Av 6 § framgår att en person som har fyllt 18 år får ställas under uppsikt istället för att tas i förvar. Förutsättningarna för uppsiktsbeslut är desamma som för förvar och anges i 1 §.

text: Barn får också ställas under uppsikt. Detta regleras i 7 § och får ske under de förutsättningar som anges i 2 § första stycket 1 och 2. Ett barn får dessutom ställas under uppsikt när beslut har meddelats om avvisning i andra fall än som avses i 2 § första stycket eller när beslut har meddelats om utvisning enligt 8 kap. 6 eller 10 § eller 8 a kap. 1 eller 5 §.

text: Uppsikt innebär enligt 8 § att personen som är ställd under uppsikt, är skyldig att anmäla sig hos Polismyndigheten eller hos Migrationsverket på vissa tider. I ett beslut om uppsikt ska det anges på vilken ort anmälningsskyldigheten ska fullgöras. Utlänningen får också åläggas att lämna ifrån sig sitt pass eller annan legitimationshandling.

text: I fallet var det fråga om förvar av en asylsökande för att verkställa ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Enligt Migrationsöverdomstolen måste förordningens bestämmelser tillämpas i alla sina delar. Det är bara om en fråga inte regleras av Dublinförordningen, eller om det i Dublinförordningen föreskrivs att kompletterande nationella regler ska tillämpas, som

text: utlänningslagens

text: regler blir tillämpliga.

text: Migrationsöverdomstolen konstaterar att det i enlighet med principen om EUrättens företräde framför nationell rätt, inte är möjligt att besluta om förvar enligt

text: utlänningslagen

text: vid ett förfarande enligt Dublinförordningen.

text: Migrationsöverdomstolen har i detta beslut även tagit ställning till hur begreppet betydande risk ska tolkas. Migrationsöverdomstolen ansåg det redan genom lydelsen av bestämmelsen ”en betydande risk för att personen avviker” framgår att det är fråga om högre krav än vad som gäller för förvar enligt

text: utlänningslagen

text: och att ledning för tillämpningen av beviskravet betydande risk bör kunna hämtas från tillämpningen av begreppet påtaglig risk.

text: Förutom att påtaglig risk innebär ett högre beviskrav än risk innebär det enligt Migrationsöverdomstolen normalt ett krav på att konkreta omständigheter konstaterats föreligga som i sig talar för att det som risken avser kommer att inträffa.

text: I målet var fråga om uppsikt kunde användas i Dublinärenden. Migrationsöverdomstolen fann att uppsikt, i jämförelse med förvar som är en form av frihetsberövande, måste anses utgöra ett exempel på en sådan mindre ingripande åtgärd som avses i

text: artikel 28.2

text: Dublinförordningen och som därmed är tillåten för medlemsstaterna att vidta.

text: Migrationsöverdomstolen konstaterade vidare att grunden för ett beslut om uppsikt finns i

text: artikel 28.2 i förordningen

text: Utlänningslagens

text: förfaranderegler om anmälningsskyldighet och ny prövning m.m. kompletterar emellertid Dublinförordningens bestämmelse när det gäller uppsikt eftersom det saknas sådana regler i förordningen.

text: Domstolen uttalade även att det av ordalydelsen i

text: artikel 28.2

text: Dublinförordningen framgår att det för ett beslut om uppsikt, liksom för ett beslut om förvar, krävs en betydande risk för att en person avviker. Det är alltså fråga om ett högre krav än vad som gäller för uppsikt enligt

text: utlänningslagen

text: Målet gällde frågan om beräkning av förvarstid i fall då beslut om förvar fattas först efter att ansvaret har accepterats av anmodad medlemsstat.

text: Den första frågan domstolen tog ställning till är från vilken dag sexveckorsfristen i

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen ska beräknas i rubricerade fall, då sökanden inte är tagen i förvar vid tidpunkten då den anmodade medlemsstaten accepterar sitt ansvar för honom eller henne, utan då sökanden tas i förvar först senare. Domstolen tog också ställning till om det i sådana fall är möjligt att istället tillämpa de förvarstider som anges i

text: 10 kap. 4 § utlänningslagen

text: (1) om verkställighetsförvar.

text: EU-domstolen konstaterar först att det inte är möjligt att med utgångspunkt enbart i ordalydelsen av

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen avgöra om bestämmelsen ska tillämpas på samtliga fall där en person hålls i förvar eller enbart sådana fall där sökanden redan är tagen i förvar vid tillfället för den anmodade medlemsstatens accept. Domstolen konstaterar att

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen, om den skulle tillämpas vid samtliga fall, skulle innebära att förvaret bara kunde pågå i sex veckor från accepten även i sådana fall beslutet om förvar fattades först senare, samt att en medlemsstat i sådana fall bara under en mycket kort tidsperiod (eller i värsta fall inte alls) skulle ha möjlighet att hålla en person i förvar. En sådan tolkning menar EU-domstolen skulle riskera att hindra en överföring till ansvarig medlemsstat, samt därmed även tillämpningen av förordningen.

text: Artikel 28.3 tredje stycket

text: Dublinförordningen ska i stället tolkas så att sexveckorsfristen endast ska tillämpas då personen redan hålls i förvar vid tillfället för den anmodade medlemsstatens accept eller från den tidpunkt överklagandet inte längre har suspensiv verkan. Om en person tas i förvar efter accepten kan förvarstiden alltså bara beräknas enligt förordningen från den dag då överklagandet inte längre har suspensiv verkan.

text: I Dublinförordningen finns ingen bortre tidsgräns för hur länge någon kan hållas i förvar men EU-domstolen anser att en förvarstid på tre eller tolv månader överstiger den tid som rimligen kan krävas för att verkställa en överföring. Däremot kan en förvarstid på två månader i enlighet med svensk nationell lag inte anses vara orimlig. Detta beror bl.a. på att medlemsstaterna har ett visst utrymme för skönsmässig bedömning och att nationella domstolar kan kontrollera besluten.

text: Om överklagandet inte längre har suspensiv verkan enligt

text: artikel 27.3

text: Dublinförordningen efter att en person har tagits i förvar, får förvaret dock endast bestå i sex veckor från den dagen oavsett eventuell tillämpning av nationell lag.

text: Nästa fråga domstolen tog ställning till är om det ska ske en avräkning från sexveckorsfristen i

text: artikel 28.3

text: Dublinförordningen i sådana fall sökanden redan har hållits i förvar tidigare när den anmodade medlemsstaten accepterar sitt ansvar.

text: EU-domstolen menar att om den berörda personen överklagar ett beslut om överföring först efter att ha hållits i förvar i flera veckor skulle en minskning av sexveckorsfristen genom en avräkning i praktiken frånta myndigheten möjligheten att verkställa överföringen innan förvaret upphör och även möjligheten att ta personen i förvar i syfte att förhindra att han eller hon avviker.

text: Det antal dagar personen har hållits i förvar efter accepten ska därför inte räknas av från sexveckorsfristen i

text: artikel 28.3

text: , som löper från den tidpunkt då överklagandet inte längre har suspensiv verkan.

text: EU-domstolen tog också ställning till frågan om vilka beslut som har en suspensiv verkan på överföringsbeslutet. Domstolens resonemang i dessa frågor utvecklas dock inte vidare i denna sammanfattning.

type: stallningstagande


doctype: stallningstagande

text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/068/2026

text: -21 -06 23 20 5 rD ty S

text: Jfr

text: prop. 1987/88:80

text: , om bistånd åt asylsökande, m.m., s. 25 gällande den i huvudsak motsvarande regleringen i 10 § första stycket LBA.

text: Jfr här även med Kammarrätten i Jönköpings dom den 12 januari 2024 i mål nr 3467-3469-22. När en bil hade bedömts sakna ekonomiskt värde i Sverige fann kammarrätten att familjen ifråga därmed hade rätt till dagersättning. 3 Kammarrätten i Sundsvall har i en dom den 25 mars 2020 i mål nr 1017-19 bekräftat att hyresintäkter från en fastighet utomlands ska beaktas vid bedömningen av om en person har rätt till dagersättning. 4 Enligt kammarrätten i Göteborg ålåg det en man som haft en tidsbegränsad anställning att planera sin ekonomi, så att han kunde spara en del av den lön han fick. Mannen hade tidigare fått dagersättning enligt LMA och hade anledning att räkna med att han efter den tidsbegränsade anställningen skulle komma att sakna medel för sin försörjning. Se dom den 6 februari 2024 i mål nr 6395-23. En jämförelse kan här också göras med praxis gällande försörjningsstöd enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Se vidare

text: HFD 2017 ref. 51

text: och där förekommande referenser.

text: Vid en bedömning av rätten till försörjningsstöd får hemmavarande barns och skolungdomars inkomster av eget arbete, om skolungdomarna är under 21 år, enbart beaktas till den del de överstiger ett prisbasbelopp per kalenderår enligt

text: 2 kap.

text: och

text: 7 §§

text: socialförsäkringsbalken

text: . Se vidare

text: 4 kap. 1 a § socialtjänstlagen

text: . Efter att barnet fyllt 18 år är föräldrarna underhållsskyldiga bara om barnet går i skolan (se vidare

text: 7 kap. 1 § andra stycket föräldrabalken

text: ). Någon specialreglering gällande för barn eller skolungdomar under 21 år motsvarande den i

text: socialtjänstlagen

text: återfinns dock inte i LMA. Därmed anser Migrationsverket att hänsyn ska tas till alla barnets eller skolungdomens tillgångar, vid en bedömning av om han eller hon saknar egna medel och därmed har rätt till dagersättning (

text: 17 §

text: ) eller särskilt bidrag (

text: 18 §

text: ) enligt LMA. Se dom från Kammarrätten i Stockholm den 19 februari 2024 i mål nr 5159-23. Undantaget för asylsökande från skyldigheten att ha arbetstillstånd infördes också bl.a. för att asylsökande genom arbete skulle kunna försörja sig och sin familj. Se

text: prop. 1993/94:94

text: , Mottagande av asylsökande m.m., s. 25 och 36. Vid en separation kvarstår makars underhållsskyldighet fram till dess att skilsmässodomen får laga kraft (se

text: 6 kap. 6 § äktenskapsbalken

text: ). Se

text: RÅ 1995 ref. 79

text: . Regeringsrätten ansåg i avgörandet att en socialnämnd haft grund för att avslå en ansökan om ekonomiskt bistånd enligt den då gällande

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: , med hänvisning till att den sökandes make inte stått till arbetsmarknadens förfogande och därigenom underlåtit att försöka fullgöra sin underhållsskyldighet mot familjen. Regeringsrätten anförde i avgörandet att den sökandes makes underhållsskyldighet beträffande den övriga familjen fick anses primär i förhållande till familjemedlemmarnas rätt till bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Se dom den 20 februari 2018 i mål nr 2652-17. Enligt kammarrätten bör den i

text: äktenskapsbalken

text: föreskrivna underhållsskyldigheten mellan makar också anses vara primär i förhållande till den andre makens rätt till bistånd, när fråga är om rätt till bistånd i form av dagersättning enligt LMA. M.h.t. makans inkomstförhållanden hade Migrationsverket därmed haft fog för att avslå mannens ansökan om dagersättning.

text: Se

text: RÅ 1995 ref. 48

text: . Referatet avser en sambos behov av bistånd enligt 6 § i den då gällande

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: . Regeringsrätten konstaterade att några bestämmelser motsvarande

text: 6 kap.

text: och

text: 2 §§

text: äktenskapsbalken

text: inte finns beträffande dem som sammanbor utan att vara gifta. Enbart avsaknaden av legal underhållsskyldighet bör emellertid inte medföra att den biståndssökandes behov ska bedömas med bortseende från den andres ekonomiska förhållanden. Enligt regeringsrätten ska en sambos behov av bistånd enligt

text: 6 § socialtjänstlagen

text: bedömas mot bakgrund av bl.a. den andres förmåga att tillgodose behovet. 12 Se Gösta Walin, Staffan Vängby, Anna Singer & Maarit Jänterä-Jareborg,

text: Föräldrabalken

text: : en kommentar (2023-06-02, version 22, JUNO), e-bok, kommentaren till

text: 7 kap. 1 §

text: . När det gäller gymnasieutbildning följer av

text: skollagen (2010:800)

text: att för att en asylsökande eller en massflykting ska ha rätt till gymnasieskola (eller anpassad gymnasieskola), ska utbildningen ha påbörjats innan personen fyllt 18 år (

text: 29 kap.

text: och

text: 3 §§

text: ). Men självfallet får en kommun också erbjuda ungdomar som har fyllt 18 år gymnasieutbildning. Se även

text: prop. 2000/01:115

text: , Asylsökande barns skolgång m.m., s. 19.

text: Enligt Kammarrätten i Jönköping är en förälders underhållsskyldighet primär i förhållande till barnets rätt till bistånd från det allmänna. Därför har ett barn som regel inte rätt till dagersättning om någon av barnets föräldrar har tillgångar som räcker till förälderns och barnets dagliga livsföring. Det gäller även om föräldern i fråga inte bor tillsammans med barnet. I undantagsfall kan dock uppstå situationer när ett barn har rätt till dagersättning trots att en förälder till barnet har tillgångar som skulle kunna användas till barnets livsföring. I det aktuella målet var barnen tillsammans med modern placerade på en sekretessmarkerad adress, eftersom barnen och deras mor behövde skydd från barnens far. Fadern betalade, trots en inkomst som översteg dagersättningsbeloppet, ingenting för barnens underhåll. Bl.a. med beaktande av det skyddsbehov gentemot fadern som familjen fick antas ha, kunde uppgifterna om faderns inkomster inte anses innebära att barnen hade egna medel till sin dagliga livsföring på det sätt som avses i 17 § LMA. Migrationsverket hade därför inte haft fog för att besluta att barnen inte längre ska få någon dagersättning på denna grund (dom den 9 oktober 2023 i mål nr 4207-21). Det kan även nämnas att Kammarrätten i Sundsvall funnit en far och vårdnadshavare försörjningsskyldig för sina barn – då fadern hade en inkomst som översteg dagersättningsnivån hade barnen inte rätt till dagersättning (dom den 26 augusti 2019 i mål nr 2106-18). Jfr här även med Kammarrätten i Jönköpings dom den 9 oktober 2023 i mål nr 4207-21 gällande förälders underhållsskyldighet, som tagits upp i föregående fotnot.

text: Att dagersättning får lämnas med ett belopp som utgör mellanskillnaden mellan utlänningens egna medel och dagersättningsnivå enligt 6 § FMA följer av 24 §

text: MIGRFS 2023:4

text: Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. Se

text: 1 § första stycket sambolagen (2003:376)

text: . Även om makars underhållsskyldighet kvarstår vid en separation, enligt huvudregeln fram till dess de skiljer sig (

text: 6 kap. 6 § äktenskapsbalken

text: ), bör dagersättning för den som saknar egna medel enligt Migrationsverket utgå som för ensamstående, efter det att makarna flyttat isär. 17 Äldre domar från kammarrätt avseende frågan om sammanboende enligt 6 § FMA torde numera sakna betydelse. Detta då domstolarna utgick från en tidigare reglering gällande vem som är att anse som sammanboende, som inte längre återfinns Migrationsverkets föreskrifter. Se Migrationsverkets nu gällande föreskrifter (

text: MIGRFS 2023:4

text: ) om mottagande av asylsökande m.fl. jämfört med exempelvis Migrationsverkets föreskrifter och allmänna råd (

text: MIGRFS 2018:3

text: ) om mottagande av asylsökande m.fl.

text: Av Socialstyrelsens allmänna råd (SOSFS) om ekonomiskt bistånd framgår att barn och ungdomar under 21 år som föräldrarna är underhållsskyldiga för bör räknas som medlemmar i hushållet. Såsom framgått ovan i kapitel 2.2 upphör föräldrarnas underhållsskyldighet när ett barn fyller 18 år. Men om barnet då går i grund- eller gymnasieskola (eller annan jämförlig grundutbildning) är föräldrarna fortsatt underhållsskyldiga så länge skolgången pågår, dock längst till barnet fyller 21 år (

text: 7 kap. 1 § andra stycket föräldrabalken

text: ). I 6 § FMA hänvisas dock enbart till hemmavarande vuxen, utan ytterligare förtydligande. Bistånd till asylsökande och massflyktingar är också avsett att vara ett generellt och relativt schabloniserat system som principiellt skiljer sig från individuella stödformer, såsom försörjningsstöd (jfr här med

text: prop. 1987/88:80 s. 16

text: ). Vidare bör enligt Migrationsverket hänsyn tas till de speciella omständigheter som är för handen när en familj anländer till Sverige, jämfört med de förhållanden som kan vara aktuella när fråga är om försörjningsstöd. Med hänsyn tagen till hur regleringen i 6 § FMA är utformad bör därmed inte något krav på underhållsskyldighet uppställas, när fråga är om enligt vilken tariff dagersättning ska utgå. Däremot är det, med beaktade av övrig reglering och där förekommande åldersspann, lämpligt att förstå regleringen som gällande för ungdomar som har fyllt 18 men inte 21 år. Det får även till följd att dessa ungdomar kommer att få samma ersättning oavsett om de studerar på grund- eller gymnasieutbildning eller inte istället för att vid studier få en lägre ersättning, vilket hade blivit följden vid ett krav på underhållsskyldighet. I sammanhanget kan också konstateras att utbildning torde vara en grundläggande förutsättning för en bra integration i det svenska samhället, men även vara av stor betydelse vid ett återvändande till hemlandet (jfr

text: prop. 2000/01:115 s. 18

text: Jfr Walin, Vängby, Singer & Jänterä-Jareborg, kommentaren till 6 kap. 11 §. 20 Ibid., kommentaren till 9 kap. 1 §. 21 Se specialmotiveringen till 20 § LMA i

text: prop. 1993/94:94 s. 101

text: . 22 Se

text: prop. 1987/88:80 s. 31

text: , men även specialmotiveringen till 13 §, s. 45.

text: Se föredragande statsråd Georg Anderssons motivering i

text: prop. 1987/88:80 s. 30

text: , med där gjord hänvisning till

text: prop. 1979/80:1

text: Del A, om socialtjänsten, s. 408. Se även 56 § första stycket i den då gällande

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: . Före det att LBA infördes beslutade dåvarande Statens invandrarverk, gällande asylsökande som vistades på förläggning, om bistånd enligt interna anvisningar. Asylsökande som var inkvarterade av en kommun fick istället hjälp till sitt uppehälle i form av socialbidrag, enligt samma normer som andra kommuninvånare. Utlänningar som ansökte om asyl i samband med inresa skulle normalt tas emot i en statlig utredningsförläggning, medan polisen utredde asylärendet. Därefter anvisades de bostad i en kommun som invandrarverket träffat överenskommelse med, i avvaktan på beslut. Kommunplaceringen skulle ske så snart som möjligt efter det att polisens utredningsåtgärder och övriga åtgärder var genomförda. Målet var att utplacering skulle kunna ske efter fyra veckor. Se vidare

text: prop. 1987/88:80 s. 8

text: och

text: . 24 Se Lars Clevesköld, Socialtjänstlag (

text: 11 kap. 10 § andra stycket

text: , Karnov (JUNO) (besökt 2024-02-26), men även där gjord hänvisning till

text: JO 2015/16 s. 399

text: . 25 Jfr Lars Lundgren & Per-Anders Sunesson, Nya sociallagarna: med kommentarer i lydelsen den 1 januari 2024 (2024-01-02, version 37, JUNO), kommentaren till

text: 11 kap. 10 §

text: . 26 RÅ83 2:18. 27 Se vidare JO 1989/90 s. 219.

text: Se JO 1992/93 s. 305. 29 Se

text: prop. 1993/94:94 s. 101

text: . Av förarbetena till LBA framgår istället att barn under 16 år, i mål och ärenden enligt LBA, saknar ”rätt att själva föra sin talan och får därför företrädas av sina förmyndare”. Se

text: prop. 1987/88:80 s. 31

text: . Även om en förmyndare främst sköter angelägenheter som rör den underåriges ekonomiska förhållanden får den som är förmyndare också anses ha en allmän behörighet att företräda en underårig, när det enligt lag inte ska skötas av någon annan. Se

text: prop. 1993/94:251

text: , Förmynderskapslagstiftningen, s. 102. Varken uttalandet i

text: prop. 1987/88:80

text: eller i

text: prop. 1993/94:94

text: tar uttryckligt upp frågan om det är barnets vårdnadshavare eller ställföreträdare som har att företräda barnet. Migrationsverket har dock valt att här lägga vikt vid uttalandet i

text: prop. 1993/94:94

text: , som är av senare datum och avser det nu gällande regelverket. 30 Se också

text: SOU 1988:40

text: , Föräldrar som förmyndare, s. 84–85. 31 Se

text: MIG 2012:1

text: . 32 Walin, Vängby, Singer & Jänterä-Jareborg, kommentaren till 6 kap. 13 §.

text: Se

text: prop. 1975/76:170

text: , om ändring i

text: föräldrabalken

text: , m.m., s. 178, men också

text: prop. 1997/98:7

text: , Vårdnad, boende och umgänge, s. 54 och

text: prop. 2009/10:192

text: , Umgängesstöd och socialtjänstens förutsättningar att tala med barn, s. 21 samt Walin, Vängby, Singer & Jänterä-Jareborg, kommentaren till

text: 6 kap. 13 §

text: . Enligt

text: 6 kap. 13 § andra stycket föräldrabalken

text: får den ene vårdnadshavaren bestämma ensam om det är ett sådant beslut som inte utan olägenhet kan skjutas upp och den andre till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak förhindrad att ta del i beslutet. Det som här tas upp är dock något annat än detta lagstadgade undantag. 34 Möjligen kan det i sammanhanget även vara värt att notera att i ärenden om uppehållstillstånd företräds ett barn under 18 år som kommit till Sverige tillsammans med sin familj som utgångspunkt av båda föräldrarna tillsammans (se

text: MIG 2012:1

text: ). 35 Se även kapitel 3.4.1 nedan och Migrationsverkets rättsliga ställningstagande Motsättningar mellan asylsökande barn, god man, offentligt biträde och vårdnadshavare (RS/060/2021). Ställningstagandet avser dock asylsökande barn och frågor gällande LMA berörs inte uttryckligt. 36 Om föräldrarna är oeniga kan en myndighet inte utan vidare förlita sig på den ena förälderns uppfattning med bortseende från den andras. Jfr Kammarrätten i Göteborgs dom den 12 december 2017 i mål nr 4023-17. 37 Jfr

text: RÅ 1987 ref. 127

text: där Regeringsrätten uttalar att utfärdande av pass är en angelägenhet för båda vårdnadshavarna.

text: Se

text: prop. 1987/88:80 s. 31

text: . 39 Se

text: prop. 1987/88:80 s. 30

text: . 40 I detta sammanhang kan även erinras om att bakgrunden till bestämmelsen i 20 § LMA är att god man inte ska behöva förordnas för att den som är över 16 år och vistas här utan vårdnadshavare ska kunna överklaga ett beslut om bistånd. Se specialmotiveringen till 20 § LMA i

text: prop. 1993/94:94 s. 101

text: . 41 Se Walin, Vängby, Singer & Jänterä-Jareborg, kommentaren till Lag (

text: ) om god man för ensamkommande barn

text: 2 §

text: Jfr här med kapitel 3.2.2

text: Socialtjänstlagen

text: , när det gäller ett äldre barns rätt att själv föra sin talan enligt

text: socialtjänstlagen

text: . 43 Se

text: prop. 1987/88:80 s. 31

text: och s. 45 (specialmotiveringen). 44 Ibid. s. 30.

text: Jfr här med JO:s uttalanden gällande bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: som tagits upp i det föregående, JO 1989/90 s. 219 och JO 1992/93 s. 305. 46 Stöd för Migrationsverkets hantering, i det fall motsättningar skulle föreligga mellan barnet och dess ställföreträdare eller mellan barnets föräldrar, återfinns i Migrationsverkets rättsliga ställningstagande Motsättningar mellan asylsökande barn, god man, offentligt biträde och vårdnadshavare (RS/060/2021). Det bör dock noteras att ställningstagandet avser asylsökande barn och att frågor gällande LMA inte uttryckligt berörs. Se även kapitel 3.3.1 ovan. 47 Jfr också med kapitel 3.3.2 ovan och

text: prop. 1993/94:94 s. 101

text: . 48 Se

text: prop. 1987/88:80 s. 30

text: Det kan även nämnas att som tidigare framgått har ett barn som har fyllt 15 år enligt

text: 11 kap. 10 § andra stycket socialtjänstlagen

text: rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt den lagen. 50 I likhet med vad som gäller för vårdnadshavare bör även den gode mannen ta den hänsyn till barnets synpunkter och önskemål som dess ålder och utveckling kan ge anledning till. Se Walin, Vängby, Singer & Jänterä-Jareborg, kommentaren till Lag (

text: ) om god man för ensamkommande barn

text: 2 §

nyckelord:
Barn
Lagstiftning
Make/maka/sambo
Ensamkommande barn
Försörjningskrav

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: Bistånd enligt LMA - om försörjningsskyldighet, sammanboende och barn

org: migr

text: – om försörjningsskyldighet, sammanboende och barn

type: rubrik

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Sammanfattning

text: • För att kunna få ekonomiskt bistånd i form av dagersättning eller särskilt bidrag enligt lagen (

text: ) om mottagande av asylsökande (LMA) ska personen sakna egna medel. Om personen förfogar över kontanter, bankkonton eller andra tillgångar som lätt kan realiseras, ska dessa i första hand användas för hans eller hennes försörjning. • Att en make, förälder eller styvförälder är underhållsskyldig innebär att han eller hon ansvarar inte bara för sin egen försörjning utan också för den som han eller hon är underhållsskyldig för. Det är därmed i första hand den underhållsskyldiges tillgångar som ska tas i anspråk, före det att dagersättning eller särskilt bidrag kan beviljas. Den underhållsskyldiges tillgångar kan även tas i anspråk för att betala logiersättning och eventuell ersättning för matkostnader. Även en sambos behov av bistånd enligt LMA ska bedömas m.h.t. sambornas sammanlagda tillgångar. En sambos tillgångar kan också tas i anspråk för att betala den andra sambons logiersättning och eventuella matkostnader. • Barn är inte underhållsskyldiga gentemot föräldrar eller eventuella syskon. Däremot kan ett barns tillgångar tas i anspråk för barnets försörjning. Detta gäller även när barnet är under 18 år. • När det gäller personkategorierna i

text: 6 § förordningen (1994:361)

text: om mottagande av asylsökande m.fl. (FMA) ska de avgränsas på följande sätt. Ensamstående är en ensam person som svarar för sitt eget hushåll. Även ett ensamkommande barn, eller en förälder som bor tillsammans med barn under 18 år eller ungdom under 21 år, är att anse som ensamstående. Sammanboende är gifta eller sambor som delar hushåll med varandra. Barn är en person under 18 år som sammanlever med en eller båda av sina föräldrar. Hemmavarande vuxen är en ungdom som har fyllt 18 men inte 21 år och som sammanlever med sin förälder eller sina föräldrar. • I ärenden om dagersättning företräds barn i familj normalt av sina föräldrar gemensamt, medan ensamkommande barn företräds av en god man. Om barnet vistas här enbart tillsammans med en av sina föräldrar, så är det den föräldern som företräder barnet. Även när det gäller särskilt bidrag företräds barnet av båda sina föräldrar. Det kan dock beroende på omständigheterna räcka med att enbart den ena föräldern företräder barnet. Barn är den som är under 18 år. • Barn som fyllt 16 år kan själva ansöka om ekonomiskt bistånd enligt LMA. Normalt kan dock dagersättning inte beviljas, utan samtycke från föräldrarna eller den gode mannen. Däremot kan en ansökan om särskilt bidrag, beroende på vad ansökan avser, beviljas utan att samtycke hämtas in.

text: • En ansökan om ekonomiskt bistånd från ett ensamkommande barn som har fyllt 16 år kan beviljas, i de fall en god man inte är förordnad för barnet. • Ekonomiskt bistånd kan endast beviljas ett ensamkommande barn under 16 år om en god man är förordnad. • När ett ensamkommande barn som fyllt 16 år inte har någon god man förordnad ska barnet få ett bankkort, förutsatt att ekonomiskt bistånd ska betalas ut. Det finns inte något som hindrar Migrationsverket från att även i andra fall utfärda bankkort till barn under 18 år, förutsatt att den eller de som företräder barnet samtycker. Det torde dock i så fall krävas att barnet uppnått en viss ålder och mognad.

text: 1 Bakgrund och syfte

text: Ett syfte med detta rättsliga ställningstagande är att avgöra vilka ekonomiska tillgångar som ska beaktas vid prövningen av en ansökan om ekonomiskt bistånd enligt LMA och i vilken utsträckning hänsyn ska tas till andra personers tillgångar, när en person ansöker om ekonomiskt bistånd. Med ekonomiskt bistånd avses bostadsersättning, dagersättning och särskilt bidrag.

text: Vidare behandlas hur personkretsen i 6 § FMA ska avgränsas för att avgöra med vilket belopp dagersättning ska lämnas, inte minst när det gäller bedömningen av vem som i sådana fall är att anse som sammanboende.

text: Ytterligare ett syfte är att klarlägga vem som är behörig ställföreträdare för ett barn under 18 år och vad det betyder att ett barn som fyllt 16 år enligt lagstiftningen ges rätt att själv föra sin talan i mål eller ärenden enligt LMA.

text: Slutligen tar ställningstagandet upp om och när det kan bli aktuellt för Migrationsverket att tillhandahålla bankkort till barn under 18 år. En fråga om de rättsliga förutsättningarna för att tilldela bankkort till barn över 16 år har initierats av Migrationsverkets projekt Digital transformation Bidrag (DT Bidrag), som är medfinansierat av Europeiska unionen genom Asyl, migrations- och integrationsfonden (AMIF). Även andra frågor som tas upp inom ramen för detta ställningstagande bör dock kunna vara av betydelse för projektet, då Migrationsverkets syn på rättsläget därmed klargörs.

text: Ställningstagandet gäller för asylsökande och personer som har ansökt om eller beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd, s.k. massflyktingar (1 § första stycket 1 och 2 LMA).

text: 2 Bistånd enligt LMA

text: Bistånd enligt LMA lämnas i form av logi, bostadsersättning, dagersättning och särskilt bidrag. En person som inte själv väljer att ordna sin bostad har rätt till logi på en förläggning. När personen saknar egna medel kan han eller hon få ekonomisk ersättning utbetald: dagersättning för den dagliga livsföringen och särskilt bidrag om det finns ett annat angeläget behov. Om personen måste flytta till en ort där Migrationsverket saknar möjlighet att erbjuda anläggningsboende för att kunna påbörja en anställning kan han eller hon också, under vissa förutsättningar, ha rätt till bostadsersättning. Se 13–14 och 16–18 §§ LMA samt 4 § FMA.

text: 2.1 Egna medel

text: För att har rätt till dagersättning enligt LMA är det ett krav att personen ”saknar egna medel” (17 § första stycket LMA). För att personen ska kunna få särskilt bidrag ska det föreligga ett ”annat angeläget behov” (18 § LMA). Även särskilt bidrag förutsätter att utlänningen saknar egna medel för att tillgodose behovet.

text: Bostadsersättning kan beviljas även när en person har egna medel (16 § LMA). Detta eftersom ersättningen betalas ut som en kompensation till den som för att kunna påbörja en anställning måste flytta till en ort där Migrationsverket saknar möjlighet att erbjuda anläggningsboende (4 § FMA).

text: Av Migrationsverkets föreskrifter (

text: MIGRFS 2023:4

text: ) om mottagande av asylsökande m.fl. framgår att vid prövningen av en persons behov av dagersättning ska hänsyn tas till utlänningens inkomst samt till alla kontanter, banktillgodohavanden och andra tillgångar som han eller hon faktiskt kan förfoga över eller få tillgång till. En tillgång som det inte skäligen kan krävas att personen säljer ska dock inte påverka behovsprövningen (22 §).

text: Tillgångar som personen förfogar över

text: Om personen förfogar över kontanter, banktillgodohavanden eller andra tillgångar som lätt kan realiseras, t.ex. aktier och obligationer, är det m.a.o. i första hand dessa som ska användas för hans eller hennes försörjning. När det gäller andra lätt realiserbara tillgångar får det bedömas från fall till fall om tillgången ska avyttras eller inte. Förutom att tillgången ska vara lätt att realisera ska överskottet vid en försäljning vara tillräckligt för att motivera åtgärden. Dagersättning kan ges under en period så att personen får en rimlig tid på sig att avyttra egendomen.

text: Innehav av kapitalvaror av mindre värde bör inte påverka rätten till dagersättning. Det gäller även om fråga skulle vara om en billigare bil. Något krav på att att personen ska realisera personliga värdesaker som t.ex. vigselringar ska inte uppställas, normalt inte heller andra smycken som han eller hon använder. När det gäller tillgångar i hemlandet kan de beaktas, förutsatt att personen kan förfoga över dem under vistelsen i Sverige.

text: Sparad dagersättning

text: Mindre belopp sparad dagersättning tas normalt inte med i beräkningen av om personen har egna medel. Detta då personen förväntas att hushålla med sin dagersättning eftersom särskilt bidrag inte betalas ut för kostnader som dagersättningen normalt ska täcka. Om fråga är om en summa som överstiger vad som är rimligt att personen sparat för kostnader som dagersättningen ska täcka bör den överskjutande delen dock kunna beaktas vid bedömningen av om dagersättning eller särskilt bidrag ska betalas ut. En större summa sparad dagersättning kan också vara en indikation på att personen har eller har haft egna medel, vilket också kan påverka rätten till bistånd. Skulle det vara fråga om en ny ansökan från någon som tidigare haft dagersättning ska dock alla medel tas med i beräkningen, även om dessa skulle härröra från tidigare utbetalat bistånd.

text: Inkomster som personen tidigare haft

text: Normalt ska hänsyn tas till de inkomster som personen har haft månaden före den period som ansökan om dagersättning avser. Tidigare inkomster bör i regel inte påverka bedömningen, om de inte var mycket höga eller avsedda för en viss längre tidsperiod, t.ex. ett avgångsvederlag. Men när en person har haft anledning att räkna med att han eller hon längre fram kommer att sakna medel för sin försörjning bör det krävas att han eller hon sparar en del av den inkomst som han eller hon får. Det bör dock endast under mycket speciella omständigheter kunna komma i fråga att beakta redan förbrukade medel under en längre tid än tre månader tillbaka. En bedömning av storleken på det överskott som personen bör kunna spara får utgå ifrån socialbidragsnormen.

text: Barns och ungdomars inkomster

text: Även när det gäller barn under 18 år och skolungdomar under 21 år ska barnets eller ungdomens tillgångar beaktas vid en bedömning av om han eller hon har rätt till dagersättning eller särskilt bidrag.

text: Det innebär att mer regelbundna inkomster, men även inkomster

text: från t.ex. ett sommararbete, kommer att tas med i denna bedömning.

text: När personen påbörjar en anställning När en person påbörjar en anställning kan dagersättning beviljas fram till första löneutbetalningen. Därefter är det i första hand lönen som ska tas i anspråk för personens försörjning. Det gäller även om personen rent

text: faktiskt skulle sakna bankkonto och möjlighet att ta ut pengarna.

text: 2.2 Andra familjemedlemmars tillgångar

text: När LMA infördes ansåg regeringen att mottagandet av asylsökande bl.a. bör utgå från principen att varje asylsökande i mån av förmåga ska ta ansvar för sin och sin familjs försörjning.

text: Makar och sambor Fråga är därmed vilka medlemmar i en familj som har ett ansvar för familjens försörjning. Enligt

text: äktenskapsbalken

text: är makar skyldiga att

text: försörja varandra (6 kap. 1 och 2 §§). Regeringsrätten har konstaterat att en makes underhållsskyldighet beträffande den övriga familjen är primär i förhållande till familjemedlemmarnas rätt till bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Enligt Migrationsverket bör den i

text: äktenskapsbalken

text: föreskrivna underhållsskyldigheten mellan makar också anses vara primär i förhållande till den andre makens rätt till bistånd enligt LMA,

text: en uppfattning som även Kammarrätten i Jönköping gett uttryck för.

text: Vidare har Regeringsrätten (nuvarande Högsta förvaltningsdomstolen, HFD) slagit fast att en sambos behov av bistånd för sin försörjning och sin livsföring i övrigt ska bedömas m.h.t. sambornas sammanlagda tillgångar. Enligt Migrationsverket bör en motsvarande bedömning bli aktuell, när fråga är om en sambos behov av bistånd enligt LMA.

text: Föräldrar och styvföräldrar

text: Föräldrar är underhållsskyldiga för sina barn under 18 år (

text: 7 kap. 1 § första stycket föräldrabalken

text: ). En förälder är underhållsskyldig också när han eller hon inte sammanbor med barnet ifråga. Även en styvförälder har en underhållsskyldighet under förutsättning att han eller hon varaktigt bor tillsammans med barnet och antingen är gift med barnets vårdnadshavare eller har ett eget barn gemensamt med denne. Styvförälderns underhållsskyldighet är dock subsidiär i förhållande till en biologisk förälder som barnet inte sammanbor med (

text: 7 kap. 5 § föräldrabalken

text: Föräldrarnas underhållsskyldighet upphör när barnet fyller 18 år. Men om barnet därefter går i skolan är föräldrarna underhållsskyldiga så länge skolgången pågår, dock längst till barnet fyller 21 år. Det gäller för grundskola eller gymnasieskola, eller annan jämförlig grundutbildning (

text: 7 kap 1 § andra stycket föräldrabalken

text: ). Detta gäller också, när så är aktuellt, för en styvförälder (

text: 7 kap. 5 § föräldrabalken

text: ). Skulle barnet som är över 18 år göra ett uppehåll i sin skolgång, är föräldrarna inte underhållsskyldiga under uppehållet. Om och när barnet återupptar skolgången träder dock underhållsskyldigheten in igen.

text: Enligt Migrationsverket bör en förälders underhållsskyldighet anses primär i förhållande till barnets eller skolungdomens rätt till bistånd

text: enligt LMA, vilket också Kammarrätten i Jönköping uttalat. Det bör gälla även i sådana fall en styvförälder är underhållsskyldig.

text: När ska hänsyn tas till andra familjemedlemmars tillgångar? Sammanfattningsvis konstaterar Migrationsverket en persons behov av bistånd enligt LMA ska bedömas m.h.t. en makes, sambos eller underhållsskyldig förälders eller styvförälders förmåga att tillgodose behovet.

text: Om en make, sambo eller underhållsskyldig förälder eller styvförälder har tillräckliga tillgångar för familjemedlemmens försörjning men trots detta inte eller i alltför liten omfattning bidrar skulle det dock i

text: undantagsfall bli aktuellt att bevilja dagersättning eller särskilt bidrag.

text: Även när en person i andra fall än de ovan nämnda blir försörjd av en eller flera familjemedlemmar ska han eller hon därmed anses ha egna medel. I sådana fall kan det dock inte krävas att andra familjemedlemmar tar ansvar för personens försörjning.

text: Hushållets inkomster ska läggas samman

text: För att avgöra om dagersättning eller särskilt bidrag kan beviljas räknas inkomster och tillgångar som gemensamma för makar, sambor, föräldrar och underhållsskyldiga styvföräldrar till barn under 18 år och/eller skolungdomar under 21 år. Hushållets samtliga inkomster ska läggas samman, för att avgöra om bistånd ska beviljas. I den del personens inkomst överstiger dagersättningsnivån för honom eller henne förutsätts den överskjutande delen komma de andra familjemedlemmarna tillgodo. Om inkomsten inte räcker för att försörja hela familjen kan dagersättning beviljas med ett så stort belopp som krävs för att familjen ska nå upp till dagersättningsnivån.

text: Bedömningen av barns och skolungdomars inkomster är dock annorlunda. Barn eller skolungdomar kan inte vara underhållsskyldiga gentemot föräldrar och eventuella syskon. Däremot kan deras inkomster beaktas, när det gäller en ansökan om ekonomiskt bistånd som avser barnet eller skolungdomen, vilket tagits upp ovan i kapitel 2.1. Det innebär att ett ekonomiskt stöd som barnet erhåller av en förälder som han eller hon inte sammanbor med kommer att tas med i denna bedömning.

text: 2.3 Ersättning för logi

text: En asylsökande eller en massflykting som har inkomst av förvärvsarbete, annan inkomst eller egna tillgångar och som bor i Migrationsverkets anläggningsboende ska betala ett skäligt belopp som ersättning till Migrationsverket. När kost ingår i inkvarteringen ska skälig ersättning betalas även för detta (15 § LMA). Det gäller även i de fall det istället är en kommun som ordnat boende åt en massflykting (2 § tredje stycket LMA).

text: En person som har egna medel ska också betala logiersättning och eventuell ersättningskostnad för mat för en make, sambo eller barn eller styvbarn som han eller hon är underhållsskyldig för. Andra familjemedlemmar ansvarar för sin egen del av boendet och ska beroende på sin försörjningsförmåga betala logiersättning för denna del och eventuell ersättning för mat. Som framgått i det föregående (kapitel 2.2) är barn och skolungdomar inte underhållsskyldiga gentemot föräldrar eller syskon, men om barnet eller skolungdomen har egna tillgångar bör han eller hon svara för sin egen del gällande logi och eventuell mat. När det gäller krav på logiersättning och eventuell ersättning för mat avseende barn i familj ska ett sådant krav ställas till barnets förälder eller föräldrar, i egenskap av vårdnadshavare för barnet.

text: 2.4 Nivån på dagersättningen

text: När en person bor i Migrationsverkets anläggningsboende eller om en kommun har ordnat boendet ska dagersättningen reduceras, i de fall fri mat ingår i inkvarteringen. Dagersättningen ska också reduceras om personen får sitt behov av mat tillgodosett på annat sätt, som t.ex. vid en sjukhusvistelse. Beloppen framgår av tariffen i 6 § FMA.

text: Vidare beror dagersättningens storlek på vilken av personkategorierna i 6 § FMA som den sökande tillhör: ensamstående, sammanboende, barn eller hemmavarande vuxen. Barn får också olika mycket i dagersättning beroende på ålder: 0–3, 4–10 eller 11–17 år. För familjer som har fler än två barn är det endast de två äldsta barnen som får hel dagersättning. De yngre barnen får istället dagersättning med hälften av det belopp som gäller för barnet enligt tabellen i 6 § FMA. Barn får enligt Migrationsverket även i detta sammanhang förstås som en person under 18 år. Det innebär att vuxna syskon i detta sammanhang inte kommer att påverka de yngre barnens dagersättning.

text: • Ensamstående är en person som svarar för sitt eget hushåll. En förälder som sammanlever med barn under 18 år eller ungdom under 21 år är att anse som ensamstående. Ett ensamkommande barn som saknar föräldrar i Sverige är att bedöma som ensamstående. Det gäller även om barnet bor tillsammans med andra personer. • Sammanboende är makar eller sambor som delar hushåll med varandra. Andra personer än gifta eller sambor som bor tillsammans är, oavsett fördelningen av hushållsansvaret, inte att betrakta som sammanboende. Att en person delar rum eller lägenhet i ett boende som tillhandahålls av Migrationsverket eller en kommun, eller bor inneboende och är registrerad på samma adress som en eller flera andra, innebär inte att han eller hon är att anse som sammanboende. • Barn är en person under 18 år som sammanlever med en eller båda av sina föräldrar.

text: • Hemmavarande vuxen är en ungdom som har fyllt 18 men inte 21 år och som sammanlever med sin förälder eller sina föräldrar.

text: 3 Rätt att företräda ett barn

text: Föräldrabalken

text: Enligt svensk rätt är barn under 18 år omyndiga (

text: 9 kap. 1 § föräldrabalken

text: ). Alla omyndiga ska ha en vårdnadshavare och en förmyndare. När föräldrarna är gifta är normalt båda föräldrarna vårdnadshavare för barnet. I annat fall är modern ensam vårdnadshavare, men om föräldrarna anmäler det kan de få gemensam vårdnad (se vidare

text: 6 kap.

text: och

text: 4 §§

text: föräldrabalken

text: ). Huvudregeln när föräldern eller föräldrarna är vårdnadshavare är att föräldern eller föräldrarna även är barnets förmyndare (

text: 10 kap. 2 § föräldrabalken

text: Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter och ska se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och god fostran blir tillgodosett. Vårdnadshavaren svarar också för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga omständigheter samt ska bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. I takt med barnets stigande ålder och utveckling ska vårdnadshavarna ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (

text: 6 kap.

text: och

text: 13 §§

text: föräldrabalken

text: ). Det innebär att vårdnadshavarens bestämmanderätt tunnas ut i takt med att barnet blir äldre och att barnets med- och självbestämmande i frågor som rör barnets person ökar. I princip gäller att barnet ska följa vad vårdnadshavaren beslutar, även om denna ska ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål.

text: Vårdnadshavaren får inte avbörda sig sitt ansvar för barnet genom att låta det själv bestämma i en omfattning som det inte är moget för.

text: Huvudregeln är vidare att den som är under 18 år inte själv får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser (

text: 9 kap. 1 § föräldrabalken

text: ). Eftersom denna reglering är allmänt hållen träffar den inte enbart rättshandlingar på förmögenhetsrättens område, utan även vissa rättshandlingar på familje- och arvsrättens område. Normalt är det barnets förmyndare som förvaltar barnets egendom och företräder barnet i ekonomiska angelägenheter (

text: 12 kap. 1 § föräldrabalken

text: 3.2 Ett äldre barns rätt att själv föra sin talan

text: 3.2.1 Det mottagningsrättsliga regelverket

text: Enligt 20 § LMA har ett barn som fyllt 16 år rätt att själv föra sin talan i mål eller ärenden enligt denna lag. Bakgrunden till bestämmelsen är att god man inte ska behöva förordnas för att den som är över 16 år och vistas här utan vårdnadshavare ska kunna överklaga ett beslut om bistånd.

text: Paragrafen motsvarar 13 § i den tidigare gällande lagen (

text: ) om bistånd åt asylsökande m.fl. (LBA), som LMA ersatte. Av förarbetena till LBA framgår att barn som har fyllt 16 år, oavsett om de medföljer sina föräldrar eller har kommit hit ensamma, har en självständig rätt till bistånd enligt samma principer som gäller för övriga asylsökande.

text: 13 §

text: LBA ger barn över 16 år en självständig rätt föra sin talan i frågor om bistånd. Rätten föreligger både då det gäller att ansöka om att få bistånd och att överklaga ett beslut i ett mål eller ärende om bistånd. Barn under 16 år saknar däremot rätt att själva föra sin talan och får istället företrädas av sina förmyndare.

text: I motiveringen till förslaget konstaterade föredraganden att processbehörighet kan vara utesluten p.g.a. omyndighet, men att det inte gäller generellt. Särskilt i ärenden som mera omedelbart rör personliga förhållanden hade det ansett befogat att låta även en omyndig föra sin talan.

text: Som exempel nämnde föredraganden att barn som har fyllt 15 år hade rätt att föra sin egen talan i mål eller ärenden enligt den då gällande

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: Socialtjänstlagen

text: Som framgått gjorde föredraganden kopplingar till då gällande socialtjänstlag när regleringen att barn som fyllt 16 år har rätt att föra sin egen talan infördes i LBA. Det finns därmed skäl att titta närmare på

text: socialtjänstlagen

text: . Enligt

text: 11 kap. 10 § andra stycket

text: i den nuvarande

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: har ett barn som har fyllt 15 år rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt den lagen. Som framgått ovan återfanns en motsvarande reglering även i den tidigare gällande

text: socialtjänstlagen

text: . I princip innebär regleringen att både den unge och vårdnadshavaren eller den gode mannen ska behandlas som parter i ett ärende som rör barnet hos socialnämnden (båda har partsställning).

text: Ett barn som har fyllt 15 år kan alltså formellt ansöka om bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: och få ansökan prövad. Sådan möjlighet saknas dock för yngre barn. Möjligheten att bevilja ett barn som har fyllt 15 år bistånd är dock begränsad, om inte vårdnadshavaren eller den gode mannen samtycker. Enligt Regeringsrätten har en socialnämnd inte haft befogenhet att på ansökan av ett 15-årigt barn, men mot vårdnadshavarens vilja, lämna barnet bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: i form av vistelse i familjehem.

text: Av beslut från JO framgår att barnets intresse, beroende på biståndets art, kan ges företräde framför vårdnadshavarens bestämmanderätt, när socialnämnden uttömt sina insatser och kommunens yttersta ansvar inträder. Enligt JO måste en socialnämnd kunna ingripa med ekonomisk hjälp, även om försörjningsansvaret åvilar vårdnadshavaren. Det är dock en lösning som inte får tillgripas förrän i sista hand, när inga andra möjligheter står till buds. Ärendet gällde en 17-årig flicka som vistades i ett familjehem och bestämt motsatte sig att flytta tillbaka till modern. Kammarrätten hade konstaterat att LVU inte var tillämplig. Nämnden valde att bevilja fortsatt stöd till boende i familjehemmet.

text: I ett annat ärende, där socialnämnden placerat en 15-årig flicka i ett akuthem utan vårdnadshavarens samtycke, kom dock JO till en annan slutsats. JO betonade vårdnadshavarens bestämmanderätt och menade att socialnämnden inte tillräckligt hade försökt agera på frivillig väg. Jämfört med det tidigare refererade fallet ansågs inte att situationen var så svårbemästrad att det fanns fog för nämndens agerande. Placeringen var därmed enligt JO lagstridig.

text: 3.3 Rätt att företräda ett barn vid en ansökan om ekonomiskt bistånd

text: 3.3.1 Barn i familj

text: Inledningsvis har Migrationsverket att ta ställning till vem det är som har att företräda ett barn under 18 år, vid en ansökan om ekonomiskt bistånd. Förarbetena till LMA anger att den som har fyllt 16 år och vistas här utan vårdnadshavare ska kunna överklaga ett beslut om bistånd. Det tyder enligt Migrationsverket på att det i mål eller ärenden enligt LMA är barnets vårdnadshavare som har att företräda barnet, i vart fall när barnet är under 16 år. I regel är det också vårdnadshavaren som för en underårigs talan i mål som faller utanför förmögenhetsrättens område. Det torde kunna hävdas att bistånd enligt LMA främst handlar om barnets personliga förhållanden, snarare än barnets ekonomiska angelägenheter. I sammanhanget kan det möjligen även vara värt att notera att det i ärenden om uppehållstillstånd är barnets vårdnadshavare som företräder ett barn under 18 år. Sammanfattningsvis är det därmed enligt Migrationsverket barnets vårdnadshavare som har att företräda barnet.

text: När barnet har två vårdnadshavare, normalt barnets föräldrar, är frågan om barnet i ärenden enligt LMA ska företrädas av båda föräldrarna gemensamt eller om det kan var tillräckligt att enbart den ena föräldern företräder barnet. När ett barn har två vårdnadshavare följer av

text: 6 kap. 13 § föräldrabalken

text: att bestämmanderätten tillkommer vårdnadshavarna gemensamt. M.a.o. krävs i princip gemensamma beslut.

text: Det ska dock inte förstås som att båda föräldrarna behöver delta i alla de vardagliga avgöranden som måste fattas, när det gäller vårdnaden om barnet. Undantag från det gemensamma beslutsfattandet finns därför i frågor som rör den dagliga omsorgen, utan att det direkt framgår av lag. Hit hör frågor om mat, kläder, sovtider och hur barnet ska tillbringa sin fritid. Man kan utgå från att föräldrarna i dessa fall vanligtvis är överens om hur vårdnaden i stort ska utövas och vem som ska fatta de nödvändiga besluten. Om föräldrarna inte sammanbor måste med nödvändighet den förälder som har barnet hos sig fatta de flesta vardagliga besluten.

text: Vid en ansökan om dagersättning är det Migrationsverkets mening att barnets föräldrar normalt torde ha att företräda barnet gemensamt, om de båda befinner sig i Sverige tillsammans med barnet. Annars får barnet företrädas av den förälder som barnet befinner sig i Sverige tillsammans med.

text: Normalt torde det m.a.o. krävas att vårdnadshavarna är överens, för att dagersättning ska kunna beviljas. I undantagsfall och med beaktande av barnets bästa kan dock en ansökan om dagersättning komma att beviljas, även om vårdnadshavarna inte är överens. Annars får ansökan avslås.

text: Fråga är om det kan finnas skäl att göra en annan bedömning gällande särskilt bidrag. Ett sådant bidrag kan ofta förmodas avse en i sammanhanget mindre summa, som betalas ut vid ett tillfälle. I en sådan situation torde Migrationsverket kunna utgå ifrån att föräldrarna är överens, om inget annat framgått. Därmed bör det gällande en ansökan om särskilt bidrag, beroende på omständigheterna, kunna vara tillräckligt om enbart den ena föräldern ansöker för barnets räkning.

text: Det är föräldrarna som skriver under ansökan och förklaringen på heder och samvete att de uppgifter om ekonomiska och personliga förhållanden som har lämnats i ansökan är riktiga (se 8 § FMA).

text: När det är fråga om en ansökan om särskilt bidrag kan det beroende på omständigheterna dock m.h.t. ovanstående vara tillräckligt att endast den ena föräldern skriver under ansökan och förklaringen, förutsatt att några motsättningar inte framkommit. Så skulle t.ex. kunna vara fallet om endast en av föräldrarna uppsökt Migrationsverket för att ansöka och ansökan avser en mindre summa.

text: När det gäller barn som fyllt 16 år framgår av förarbetena till LBA att de får en självständig rätt till bistånd på samma sätt som övriga asylsökande m.fl. och att detta gäller även för medföljande barn. Migrationsverket anser dock inte att detta kan förstås som att barnets föräldrar, efter det att barnet fyllt 16 år, inte längre kan utöva sin bestämmanderätt eller är parter i ett ärende eller mål enligt LMA. Istället bör regleringen förstås så att både barnet som fyllt 16 år och barnets föräldrar ska behandlas som parter i ett ärende eller mål om bistånd enligt LMA. En parallell kan här dras till hur mål enligt

text: socialtjänstlagen

text: är att bedöma. Regleringen i LMA är också utformad med beaktande av den motsvarande bestämmelse gällande unga som fyllt 15 år, som återfinns i

text: socialtjänstlagen

text: Att barn som har fyllt 16 år har rätt att själv föra sin talan i mål eller ärenden enligt LMA utesluter dock inte förälderns eller föräldrarnas möjlighet att initiera eller agera i ett ärende. Det normala torde därmed vara att det är föräldern eller föräldrarna som, även när barnet har fyllt 16 år, ansöker för barnets räkning. Barnet kan dock även själv ansöka, när han eller hon har fyllt 16 år. Det är i sådana fall barnet som skriver under ansökan och förklaringen på heder och samvete.

text: Mer om hur ansökan från ett barn som har fyllt 16 år är att bedöma följer nedan i kapitel 3.4.1.

text: 3.3.2 Ensamkommande barn

text: För ensamkommande barn förordnas en god man som i vårdnadshavares och förmyndares ställe både ska ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter. Det följer av

text: 2 § lagen (2005:429)

text: om god man för ensamkommande barn.

text: Den gode mannen har rätt och skyldighet att bestämma i alla frågor som rör barnets angelägenheter, personliga såväl som ekonomiska och rättsliga.

text: Det torde innebära att det i dessa fall är den gode mannen som är barnets legala ställföreträdare och företräder barnet i ärenden enligt LMA.

text: När en god man ansöker om ekonomiskt bistånd enligt LMA för barnets räkning är det den gode mannen som ska skriva under ansökan och förklaringen på heder och samvete. Det gäller även om barnet har fyllt 16 år. Skulle ett barn som har fyllt 16 år själv ansöka är det dock barnet som ska skriva under ansökan och förklaringen.

text: Om ett barn som fyllt 16 år själv ansöker när en god man är förordnad får både barnet och den gode mannen behandlas som parter i ett ärende eller mål enligt LMA. Den argumentation som utvecklats i föregående kapitel avseende förhållandet mellan föräldrar och barn i familj bör gälla även här.

text: 3.4 Är det möjligt att bevilja ekonomiskt bistånd när barnet själv ansöker?

text: 3.4.1 Barnet har fyllt 16 år och har en legal ställföreträdare

text: När ett barn som fyllt 16 år själv ansöker om dagersättning är det Migrationsverkets bedömning att utrymmet att bevilja sådant bistånd, utan legal ställföreträdares samtycke, är synnerligen begränsat. Huvudregeln är m.a.o. att det krävs att föräldrarna, eller den förälder barnet befinner sig i Sverige tillsammans med, samtycker för att dagersättning ska kunna ges. Det gäller även när en gode man är förordnad för ett ensamkommande barn.

text: Visserligen anger ett tidigare förarbete att barn som har fyllt 16 år enligt förslaget får en självständig rätt till bistånd, oavsett om barnet följer med sina föräldrar eller har kommit hit ensamt, enligt samma principer som övriga asylsökande. Detta kan dock inte förstås som att barn som fyllt 16 år därmed får en generell rätt att ta emot och förfoga över ekonomiskt bistånd enligt LMA, även emot föräldrarnas eller den gode mannens vilja. Ledning för bedömning av en ansökan, när samtycke saknas, får istället hämtas från

text: socialtjänstlagen

text: som även förarbetet ifråga hänvisar till.

text: Att göra undantag från huvudregeln för barn som har fyllt 16 år – att dagersättning inte beviljas utan samtycke från föräldrarna eller från den gode mannen – bör normalt inte vara aktuellt. I undantagsfall kan dock dagersättning ändå komma att beviljas.

text: En restriktiv bedömning får göras där barnets bästa ska vägas in. Om det inte finns skäl för att göra undantag får ansökan avslås.

text: När fråga är om särskilt bidrag bör dock ansökan, beroende på omständigheterna, kunna beviljas utan att föräldrarnas eller den gode mannens samtycke hämtas in.

text: Några formkrav gällande en ställföreträdares samtycke bör inte ställas upp. Hur samtycke ges får istället avgöras m.h.t. vad som är att bedöma som lämpligt och rimligt, med hänsyn tagen till omständigheterna i det enskilda fallet. När ett barn som har fyllt 16 år själv ansöker är det barnet som ansvarar på heder och samvete för att de lämnade uppgifterna är korrekta, även i de fall barnet har en ställföreträdare.

text: 3.4.2 Barnet har fyllt 16 år men saknar legal ställföreträdare

text: När ett ensamkommande barn som fyllt 16 år inte har någon god man kan barnet själv både ansöka om och beviljas bistånd enligt LMA. Om dagersättning har beviljats och en god man därefter förordnas, krävs normalt den gode mannens samtycke för fortsatt bistånd i form av dagersättning. Inte heller i sådana fall bör några formkrav på den gode mannens samtycke ställas upp.

text: 3.4.3 Barn under 16 år

text: Ett barn under 16 år kan inte själv ansöka om ekonomiskt bistånd. Om det är ett barn i familj som själv ansöker ska föräldern eller föräldrarna kontaktas. Föräldern eller föräldrarna kan då välja att bekräfta ansökan, för barnets räkning. Det är i så fall också föräldern eller föräldrarna som på heder och samvete ska förklara att uppgifterna om ekonomiska och personliga förhållanden är riktiga. Ansökan kommer därefter att behandlas i ordinarie ordning. Även när ett barn har en god man ska ansökan hanteras på detta sätt.

text: Om ett barn under 16 år som är i avsaknad av legal ställföreträdare ansöker om ekonomiskt bistånd ska ansökan avvisas, så länge barnet vid beslutstidpunkten inte fyllt 16 år. Om barnet fyller 16 år under handläggningen av en ansökan om ekonomiskt bistånd får ansökan istället hanteras i enlighet med det ovanstående i kapitel 3.4.1 och 3.4.2.

text: 3.5 Till vem ska det ekonomiska biståndet betalas ut?

text: Ekonomiskt bistånd enligt LMA betalas ut genom att pengar sätts in på ett bankkort, som tillhandahålls av Migrationsverket. Kortet kan sedan användas för att ta ut pengar eller för inköp i butik.

text: 3.5.1 Huvudregeln är att dagersättning betalas ut till föräldrarna gemensamt eller till den gode mannen

text: Dagersättning enligt LMA är inte att betrakta som en månadspeng till barnet, utan ersättningen är ett ekonomiskt stöd till familjen som barnet tillhör. Ersättningen ska täcka barnets kostnader för livsmedel, kläder och skor, fritidsaktiviteter, hygienartiklar och andra förbrukningsvaror samt utgifter för hälso- och sjukvård, tandvård samt läkemedel (se 5 § FMA). Även det särskilda bidraget är en form av ekonomiskt stöd till familjen. Det ges för andra kostnader som är nödvändiga för att barnet ska få en dräglig livsföring, t.ex. kostnader för vinterkläder, glasögon, kosttillskott och handikapphjälpmedel. I vissa fall kan särskilt bidrag även lämnas för avgifter för sjukvård, läkemedel och tandvård (se 7 § FMA).

text: Före barnets 18-årsdag är det normalt föräldrarna eller den gode mannen som bestämmer över dagersättningen och det särskilda bidraget, när sådant beviljas. Naturligtvis kan föräldrarna eller den gode mannen besluta att barnet själv ska få disponera det ekonomiska biståndet eller delar av detta, men det är något som man i så fall får komma överens om inom familjen eller mellan barnet och den gode mannen.

text: När ekonomiskt bistånd beviljas ett barn i familj under 18 år bör biståndet därmed som huvudregel betalas ut till barnets föräldrar. När barnet sammanlever med båda sina föräldrar är det lämpliga att dagersättningen betalas ut med hälften var till föräldrarna, förutsatt att föräldrarna inte meddelat att endast en av dem ska vara mottagare. Dagersättning betalas ut genom att den aktuella summan sätts in på det bankkort som Migrationsverket tillhandahåller. Idag är Migrationsverkets it-system dock inte konstruerat för att dela på barnets dagersättning, så att halva barnets ersättning sätts in på respektive förälders bankkort. I avvaktan på teknisk utveckling i den delen bör föräldrarna lämpligen tillfrågas om vem av dem som barnets dagersättning ska betalas ut till. Ovanstående gäller även när fråga är om särskilt bidrag. Men gällande särskilt bidrag kan det också finnas skäl att endast betala ut bidraget till den ena föräldern för att underlätta då en specifik vara ska köpas in, under förutsättning att föräldrarna är överens.

text: När barnet endast befinner sig i Sverige tillsammans med en förälder sätts dagersättning och särskilt bidrag in på dennes bankkort. Det gäller även i de fall barnet befinner sig här med båda sina föräldrar, men det endast är den ena föräldern som ansökt om särskilt bidrag för barnets räkning.

text: Om barnet är ensamkommande betalas biståndet istället ut på det bankkort som den gode mannen förfogar över.

text: 3.5.2 Ska Migrationsverket betala ut bistånd direkt till barnet?

text: Om barnet och barnets föräldrar är överens om att barnet ska få disponera det ekonomiska biståndet eller delar av detta är fråga om Migrationsverket ska betala ut biståndet eller del av detta direkt till barnet, genom att tillhandahålla ett bankkort.

text: Generellt kan Migrationsverket inte anses skyldigt att tillhandahålla bankkort till barn under 18 år. En förälder eller en god man kan välja att använda det bankkort som Migrationsverket tillhandahållet till att ta ut kontanter, som barnet får bruka. Det förekommer inte heller några personuppgifter på bankkorten, vilket innebär att en förälder kan ge bankkortet till barnet ifråga som därefter kan bruka det.

text: Skulle ett ensamkommande barn som fyllt 16 år vara i avsaknad av god man ska dock, som framgått ovan i kapitel 3.4.2, det ekonomiska biståndet betalas ut till barnet. Det innebär att Migrationsverket i sådana fall ska tillhandahålla ett bankkort till barnet. I övrigt kan Migrationsverket inte anses skyldigt att tillhandahålla bankkort till barn under 18 år. Rättsligt finns det dock inte heller något hinder för Migrationsverket att tillhandahålla bankkort även i andra situationer, under förutsättning att barnets ställföreträdare vill att barnet ska få ett eget bankkort.

text: Skulle Migrationsverket överväga att tillhandahålla bankkort till barn under 18 år, även när barnet har en ställföreträdare, torde det dock krävas att barnet uppnått en viss ålder och mognad. Även om barn som individer utvecklas olika kan det vara värt att erinra om att ett barn som fyllt 16 år ansetts själv kunna föra sin talan i mål och ärenden enligt LMA (20 § LMA). Vidare krävs att barnets vårdnadshavare (

text: 6 kap. 11 § föräldrabalken

text: ) eller den gode mannen ska ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål, i takt med barnets stigande ålder och utveckling.


text: RÄTTSLIGT STÄLLNINGSTAGANDE

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -0 7 -0 24 20 5 D yr St

nyckelord: Praxis Lagstiftning

title: Bedömning av placering på säkerhetsavdelning eller externplacering

text: Fakta om rättsliga ställningstaganden

text: Rättsliga ställningstaganden utgör Migrationsverkets uttalanden om hur en författning bör tolkas och är styrande för myndighetens medarbetare. De beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga ställningstaganden förs in i en särskild dokumentserie, RS-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av ett rättsligt ställningstagande förs in i besluts-dokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Innehållsförteckning Syfte och bakgrund

text: Det här rättsliga ställningstagandet syftar till att ge vägledning om hur reglerna om placering av förvarstagna på säkerhetsavdelning samt om placering av förvarstagna på häkte eller anstalt av säkerhetsskäl ska tolkas och tillämpas.

text: I och med lagändringar som trätt ikraft den 21 juli 2026 och som medför att Migrationsverkets får en möjlighet att placera förvarstagna utlänningar på säkerhetsavdelningar finns det ett behov av rättslig styrning.

text: 1.1 Grundläggande rättsliga förutsättningar för placering av en förvarstagen på säkerhetsavdelning och externt

text: Placering av en förvarstagen måste utgå från en individuell, dokumenterad och proportionerlig riskbedömning. Eftersom det är en ingripande åtgärd behöver man kunna motivera varför mindre ingripande alternativ inte är tillräckliga. Friheten får inte begränsas mer än nödvändigt i det enskilda fallet och Migrationsverket får inte placera en förvarstagen på så vis att han eller hon utsätts för mer ingripande övervakning eller kontroll än vad som är nödvändigt för att ordning eller säkerhet ska kunna upprätthållas (se UtlL

text: 10 a kap 8 §

text: ). I detta sammanhang bör frågan om avskiljande på en vanlig förvarsavdelning och hur den förhåller sig till en placering på säkerhetsavdelning nämnas. Om en förvarstagen exempelvis är utåtagerande och utgör ett hot mot ordningen och säkerheten på en förvarsenhet, kommer även avskiljande att kunna vara ett alternativ. Detta alternativ används lämpligen om den initiala bedömningen är att behovet av avskiljande är av mer temporär natur.

text: 1.2 Placering på säkerhetsavdelning

text: Förutsättningarna för att placera en förvarstagen person på en säkerhetsavdelning regleras i UtlL

text: 10 a kap

text: , 9 och 10 §§. Av 9 § framgår att vuxna förvarstagna får placeras på en sådan avdelning om de har utvisats på grund av brott, eller om de av ordnings- eller säkerhetsskäl inte kan vistas på en vanlig förvarsavdelning. Barn får placeras på en säkerhetsavdelning om barnet av allmän domstol har utvisats på grund av brott och det finns synnerliga skäl. Placering av förvarstagna som är säkerhetsärenden får ske om det behövs med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Om det är ett barn som är ett säkerhetsärende får placering på en säkerhetsavdelning ske om det finns synnerliga skäl.

text: Vid den bedömning som ska göras inför en placering på en säkerhetsavdelning måste följande faktorer vägas in:

text: • Utgör den förvarstagne en konkret säkerhetsrisk? • Finns risk för våld, hot, trakasserier, skadegörelse, narkotikarelaterad brottslighet, påverkan mot personal eller andra förvarstagna? • Finns koppling till organiserad brottslighet, extremism eller annan allvarlig säkerhetsproblematik? • Har personen tidigare agerat utåtagerande, försökt rymma eller uppviglat andra?

text: Detta innebär att en placering på en säkerhetsavdelning endast ska användas för att hantera en faktisk och påtaglig risk och att det måste finnas en tydlig koppling mellan beteendet/riskbilden och behovet av högre säkerhetsnivå.

text: Vid bedömningen av om en placering bör ske, kan följande frågeställningar underlätta: • Hur färska och tillförlitliga är uppgifterna? • Är bedömningen baserad på konkreta händelser, underrättelser eller bara allmän oro? • Finns det flera oberoende uppgifter som stödjer riskbilden? • Proportionalitet - går risken att hantera genom mindre ingripande åtgärder (exempelvis utökad tillsyn eller förstärkt bemanning om sådan förutsättning föreligger)? • Behöver man väga in sårbarhetsfaktorer (psykisk ohälsa, trauma, suicidrisk och barnets bästa) i bedömningen?

text: Det är viktigt att göra en löpande bedömning i syfte att undvika risken för att placeringen blir “statisk”. Av den anledningen bör man kontinuerligt fråga sig • om riskerna kvarstår • om beteendet har förändrats • om det finns möjlighet till andra och mindre ingripande åtgärder.

text: I säkerhetsärenden enligt

text: utlänningslagen

text: , eller lag (

text: ) om särskild kontroll av vissa utlänningar, kan Säpos bedömningar väga tungt, men även då behöver proportionalitet och individuell prövning upprätthållas.

text: 1.3 Placering på säkerhetsavdelning eller placering externt?

text: De rättsliga förutsättningarna för externplacering finns i UtlL

text: 10 a kap. 11 §

text: där det framgår att vuxna förvarstagna får placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest endast om det finns synnerliga skäl eller om det är nödvändigt för att upprätthålla ordningen eller säkerheten i en förvarslokal, eller av transporttekniska skäl.

text: En grundläggande fråga i det här sammanhanget är hur vi ska bedöma alternativen att placera den förvarstagne placeras på en säkerhetsavdelning och placering externt.

text: I praktiken måste man få svar på om:

text: • Risken kan hanteras inom ramen för förvarsverksamheten och de förutsättningar vi har för att upprätthålla säkerheten • Risknivån är så hög eller av sådan karaktär att Kriminalvårdens resurser och förutsättningar är nödvändiga för att den förvarstagne ska kunna hanteras.

text: Det handlar inte bara om hur hög risken är, utan också vilken typ av risk det rör sig om och vilken verksamhet som realistiskt kan hantera den.

text: Extern placering inom Kriminalvården bör komma ifråga när risknivån går utöver vad förvarsverksamheten är dimensionerad för, exempelvis om • Det föreligger allvarlig våldsbenägenhet hos den förvarstagne • Den förvarstagne är engagerad i omfattande organiserad brottslighet eller säkerhetshotande verksamhet • Den förvarstagne har mycket hög påverkanskapacitet • Det krävs kriminalvårdens säkerhetsresurser, bemanning, fysiska säkerhet eller särskilda tvångsbefogenheter.

text: Om bedömningen är att det finns möjlighet att upprätthålla säkerhet och ordning med de verktyg som Migrationsverket har, bör således den förvarstagne kunna hanteras inom ramen för Migrationsverkets förvarsverksamhet.

text: Är risken förhöjd men hanterbar bör huvudregeln vara att den förvarstagne placeras på en säkerhetsavdelning vid en förvarssektion och om risken är hög och svårhanterlig bör placering ske externt.

text: Även om en förvarstagen upplevs som svårhanterlig, är inte detta att likställa med att personen ska placeras externt. Tröskeln bör vara att förvarsverksamheten faktiskt inte kan upprätthålla säkerheten med egna resurser. Utgångspunkten i

text: utlänningslagen

text: är att frihetsinskränkningar inte får gå längre än vad som är nödvändigt i det enskilda fallet.

text: Bilaga till RS/004/2026

text: Utlänningslagen

text: 10 a kap.

text: Valet mellan olika former av placering

text: 8 §

text: En utlänning som är tagen i förvar får inte placeras så att han eller hon utsätts för mer ingripande övervakning eller kontroll än vad som är nödvändigt för att ordning eller säkerhet ska kunna upprätthållas. Placering av förvarstagna på säkerhetsavdelning

text: 9 §

text: Om inte annat föreskrivs i

text: 12 §

text: får Migrationsverket besluta att en utlänning som är tagen i förvar och har fyllt 18 år ska placeras på en säkerhetsavdelning om 1. utlänningen av allmän domstol har utvisats på grund av brott, eller 2. utlänningen av ordnings- eller säkerhetsskäl inte kan vistas på en vanlig förvarsavdelning.

text: 10 §

text: Om inte annat föreskrivs i

text: 13 §

text: får Migrationsverket besluta att ett barn som är taget i förvar ska placeras på en säkerhetsavdelning om barnet av allmän domstol har utvisats på grund av brott och det finns synnerliga skäl. Externplacering av förvarstagna

text: 11 §

text: Om inte annat föreskrivs i

text: 14 §

text: får Migrationsverket besluta att en utlänning som är tagen i förvar och har fyllt 18 år ska placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest endast om det finns synnerliga skäl eller om det är nödvändigt 1. för att upprätthålla ordningen eller säkerheten i en förvarslokal, eller 2. av transporttekniska skäl. Placering i polisarrest får vara endast tillfällig. En utlänning som har placerats med stöd av

text: första stycket

text: och som inte av allmän domstol har utvisats på grund av brott ska hållas avskild från övriga intagna. En placering enligt

text: första stycket

text: av annat skäl än som anges i 1 får inte pågå längre än tre dygn.

text: Placering av förvarstagna i säkerhetsärenden

text: 12 § I ett säkerhetsärende får Migrationsverket besluta att en utlänning som är tagen i förvar och har fyllt 18 år ska placeras på en säkerhets1avdelning om det behövs med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.

text: 13 § I ett säkerhetsärende får Migrationsverket besluta att ett barn som är taget i förvar ska placeras på en säkerhetsavdelning om det finns synnerliga skäl

text: 14 § I ett säkerhetsärende får Migrationsverket besluta att en utlänning som är tagen i förvar och har fyllt 18 år ska placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest om det behövs med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.

text: En utlänning som har placerats med stöd av första stycket ska hållas avskild från övriga intagna.

text: 15 § Säkerhetspolisen får i ett säkerhetsärende besluta om placering enligt 12–14 §§, om det inte finns tid att avvakta Migrationsverkets beslut. Ett sådant beslut ska så snart som möjligt anmälas till Migrationsverket, som skyndsamt ska pröva frågan om placering. När Migrationsverket har beslutat i frågan upphör Säkerhetspolisens beslut att gälla.

text: Ny prövning av placeringsbeslut

text: 16 § Migrationsverkets beslut om placering enligt 9, 10 eller 11 § första stycket 1 eller någon av 12–14 §§ ska prövas på nytt senast inom en månad från den dag då verkställigheten av beslutet påbörjades och därefter fortlöpande inom en månad från den senaste prövningen.

text: Om ett beslut om placering inte prövas på nytt inom föreskriven tid så upphör beslutet att gälla.