identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-902676

status: upphävt

title: Beskattningsbar person – gränsdragning mellan ekonomisk verksamhet och privat verksamhet, mervärdesskatt

text: Nytt: 2025-06-24

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2025-06-24, dnr

text: Nytt: 2025-05-23

text: Kammarrätten i Göteborg och Kammarrätten i Sundsvall har samma dag och dagen innan meddelat fler domar gällande tävling med hästar mot startpengar med liknande bedömningar. Kammarrätternas avgöranden visar att det är fråga om ekonomisk verksamhet när tävling med hästar mot startpeng görs kontinuerligt och att denna tävlingsverksamhet kan vara av mindre omfattning än vad som var fallet i

text: HFD 2024 ref. 44

text: . Domarna innebär att avsnitt 4.4 Särskilt om verksamheter med tävlingar inom trav- och galopp i detta ställningstagandet inte längre är relevant att tillämpa (Skatteverkets rättsfallskommentar KRNG 2025-05-13, mål nr 3583-24 – Ekonomisk verksamhet, mervärdesskatt ).

text: Nytt: 2024-09-11

text: Med anledning av Högsta förvaltningsdomstolens dom 2024-09-09, ml nr 7844-23 kommer Skatteverket att se över ställningstagandet. Skatteverket kommer att analysera vilken betydelse domen har framförallt på avsnitt 4.4 (Särskilt om verksamheter med tävlingar inom trav- och galopp) i ställningstagandet ( Skatteverkets rättsfallskommentar HFD, mål nr

text: – Ekonomisk verksamhet, mervärdesskatt ).

text: Nytt: 2023-05-31

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML

text: 1 Sammanfattning

text: En beskattningsbar person är en person som bedriver en verksamhet självständigt och med avsikt att fortlöpande tillhandahålla varor eller tjänster mot ersättning. Den som vill bli betraktad som en beskattningsbar person ska med objektiva omständigheter kunna visa att det är sannolikt att förutsättningarna är uppfyllda.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning innebär begreppet fortlöpande att syftet ska vara att sälja varor eller tjänster kontinuerligt och med viss frekvens. Med frekvens menas i detta sammanhang antalet försäljningar inom visst tidsintervall. Bedömningen av om kravet på fortlöpande försäljningar är uppfyllt ska göras utifrån vad som är normalt för den typ av verksamhet som bedrivs och vad det är för varor eller tjänster som tillhandahålls.

text: För verksamheter som gränsar till det privata ska en bedömning göras utifrån samtliga objektiva omständigheter i det enskilda fallet. En ekonomisk verksamhet förutsätter att en person vidtar aktiva åtgärder för att fortlöpande få intäkter i form av ersättningar för att sälja varor eller tjänster på ett sätt som skiljer sig från hur en privatperson agerar.

text: Vad som bedöms vara en normal försäljningsfrekvens i en ekonomisk verksamhet beror på vad det är för varor eller tjänster som säljs. En verksamhet som består i att sälja varor eller tjänster fortlöpande mot ersättning kännetecknas av att det finns en strävan efter att intäkterna från försäljningarna ska täcka kostnaderna i verksamheten. Möjliga intäkter i förhållande till verksamhetens kostnader är därför normalt av avgörande betydelse. Det innebär att om priset på de varor eller tjänster som ska säljas är lågt krävs normalt en högre försäljningsfrekvens än för försäljning av varor eller tjänster som sker till ett högt pris. Skatteverket anser därför att även priset för de varor eller tjänster som är till försäljning i förhållande till den frekvens med vilken det är möjligt att genomföra försäljningarna har betydelse vid bedömningen av att det finns en avsikt att fortlöpande ha sådana försäljningar.

text: I ställningstagandet ges även exempel på objektiva omständigheter som har betydelse för att visa att det är sannolikt att en person är en beskattningsbar person när det är fråga om verksamheter som gränsar till privat verksamhet.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet med samma namn daterat den 31 augusti 2015, dnr

text: 131 378239-15/111

text: . Ställningstagandet innehåller vissa förtydliganden som inte innebär någon ändring i sak. Det nya ställningstagandet innebär dock ändringar i bedömningen av när verksamheter med tävlingar inom trav- och galoppsport uppfyller kraven för att vara en ekonomisk verksamhet (avsnitt 4.4).

text: 2 Frågeställning

text: Skatteverket får många frågor som rör förutsättningarna för att någon ska anses vara en beskattningsbar person och vad som krävs för att visa att förutsättningarna är uppfyllda.

text: I ställningstagandet redogör Skatteverket för sin uppfattning i följande frågor.

text: Vilka förutsättningar ska vara uppfyllda enligt

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: , ML, för att en person ska betraktas som en beskattningsbar person?

text: Vilken bevisning behövs för att visa att dessa förutsättningar är uppfyllda när det är fråga om verksamheter som gränsar till det privata?

text: Med verksamhet som gränsar till det privata avses verksamheter som även kan bedrivas privat som fritidssyssla och/eller där verksamheten baseras på tillgångar som även kan användas privat.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 ML och mervärdesskattedirektivet

text: Med beskattningsbar person avses den som, oavsett på vilken plats, självständigt bedriver en ekonomisk verksamhet, oberoende av dess syfte eller resultat. Anställda och andra personer anses inte bedriva verksamhet självständigt i den mån de är bundna till en arbetsgivare av ett anställningsavtal eller av ett annat rättsligt förhållande som skapar ett anställningsförhållande vad avser arbetsvillkor, lön och arbetsgivaransvar (

text: 4 kap. 1 § första stycket

text: ML).

text: Med ekonomisk verksamhet avses varje verksamhet som bedrivs av en producent, en handlare eller en tjänsteleverantör, inbegripet gruvdrift och jordbruksverksamhet samt verksamheter inom fria och därmed likställda yrken. Utnyttjande av materiella eller immateriella tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter därav ska särskilt betraktas som ekonomisk verksamhet (

text: 4 kap. 1 § andra stycket

text: ML).

text: Motsvarande bestämmelser finns i artikel

text: och

text: i rådets direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet.

text: 3.2 Praxis

text: Även om det i mervärdesskattedirektivet fastställs ett mycket vitt tillämpningsområde för mervärdesskatt, är det endast verksamheter av ekonomisk art som omfattas av denna skatt. Mervärdesskatt ska, rörande beskattningsbara transaktioner, betalas för leverans av varor och tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag inom landets territorium samt för införsel av varor (

text: , Lajvér, punkterna 20 och 21 samt där angiven praxis).

text: Ekonomisk verksamhet omfattar alla verksamheter av producenter, återförsäljare och personer som tillhandahåller tjänster, däribland utnyttjande av materiella eller immateriella tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter. Kriteriet fortlöpande vinna intäkter gäller inte enbart utnyttjandet av en tillgång utan samtliga transaktioner som avses i artikel 9.1 i mervärdesskattedirektivet. En verksamhet är i allmänhet ekonomisk när den är fortlöpande och utförs mot vederlag som utgår till den person som utfört transaktionen (

text: , Götz, punkt 18).

text: Av EU-domstolens rättspraxis framgår att mervärdesskattesystemet förutsätter beskattningsbara transaktioner, att det finns en transaktion mellan parterna med angivet pris eller motvärde. Om en persons verksamhet består i att enbart tillhandahålla tjänster utan direkt vederlag, finns det inte något skatteunderlag och tjänsterna är således inte heller mervärdesskattepliktiga (

text: kommissionen mot Finland, punkt 43).

text: Den som bara tillhandahåller tjänster utan att ta betalt för dem bedriver inte en ekonomisk verksamhet och är därmed inte heller en beskattningsbar person (89/81, Hong-Kong Trade).

text: En solcellsanläggning som producerar el som levereras till nätet uppfyller de villkor som uppställs för att anses som ekonomisk verksamhet. En anläggning som på grund av sin karaktär kunde användas för såväl ekonomiska som privata ändamål skulle producera el som överfördes till nätet mot ersättning. Avtalet om tillträde till nätet hade ingåtts på obestämd tid. Avsikten var därmed att driva solcellsanläggningen i syfte att fortlöpande vinna intäkter eftersom anläggningen skulle under en längre tid leverera el till nätet och inte enbart tillfälligt (

text: , Fuchs, punkterna 26-28).

text: Ett utnyttjande av anläggningar som sker utan vinstsyfte påverkar inte bedömningen av att det är fråga om en ekonomisk verksamhet i syfte att fortlöpande vinna intäkter. Två företag i en sammanslutningsform som innebar att verksamheten inte fick generera vinst ägde jordbrukstekniska anläggningar. Företagen tog ut en mindre avgift av markägare under en åttaårsperiod som ersättning för att markägarna utnyttjade anläggningarna. Det förhållandet att avgiften för utnyttjandet var utformad för en åttaårsperiod medför att den får anses utgå fortlöpande (

text: , Lajvér, punkterna 30-31, 33 och 35).

text: Ersättning som en ledamot i en stiftelses kontrollorgan uppbär under en mandatperiod på fyra år har en fortlöpande karaktär. Den ekonomiska karaktären av verksamheten som ledamoten har påverkas inte av den omständigheten att denna ledamot endast har ett uppdrag. Ledamoten bedriver dock inte en självständig ekonomisk verksamhet när denna inte agerar i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar, utan agerar för organets räkning och under dess ansvar och inte heller står den ekonomiska risken för denna verksamhet (C420/18, IO, punkterna 27, 30 och 44).

text: Om en tillgång uteslutande är ägnad att utnyttjas ekonomiskt, är detta i allmänhet tillräckligt för att visa att ägaren utnyttjar den för ekonomisk verksamhet och följaktligen i syfte att fortlöpande vinna intäkter. Om en tillgång emellertid på grund av sin karaktär kan utnyttjas för såväl ekonomiska som privata ändamål, finns det anledning att utifrån samtliga omständigheter avgöra om den verkligen utnyttjas för att fortlöpande vinna intäkter. En jämförelse kan göras mellan hur tillgången faktiskt utnyttjas och hur motsvarande ekonomiska verksamhet i vanliga fall utövas (

text: , Renate Enkler, punkterna 27-28).

text: Även om kriterier avseende resultaten av den berörda verksamheten inte i sig själva kan göra det möjligt att avgöra om verksamheten bedrivs i syfte att fortlöpande vinna intäkter, så kan sådana omständigheter som den faktiska tid en tillgång hyrs ut, antalet kunder och intäkternas belopp, tillsammans med övriga omständigheter i det enskilda fallet, tas i beaktande vid denna bedömning (

text: , Renate Enkler, punkt 29).

text: Endast den omständigheten att en ägare utövar sin äganderätt är inte tillräckligt för att det ska vara fråga om ekonomisk verksamhet. Antalet och omfattningen av de försäljningar som genomförts är inte avgörande i sig. Även betydande försäljningar kan ske genom aktörer som agerar i egenskap av privatpersoner. Inte heller längden på den tidsperiod som transaktionerna ägt rum och omfattningen av de inkomster som de inbringat är avgörande eftersom dessa omständigheter skulle kunna vara ett led i förvaltningen av personens privata tillgångar. Om personen däremot vidtar aktiva åtgärder för att saluföra t.ex. en fastighet genom att använda medel som liknar dem som används av en producent, en handlare eller en tjänsteleverantör ska personen anses bedriva ekonomisk verksamhet och följaktligen anses som en beskattningsbar person (

text: och

text: Slaby m.fl., punkterna 36-38 och 50-51).

text: Den omständigheten att en materiell tillgång förvärvats för eget bruk hindrar inte att tillgången därefter används i en ekonomisk verksamhet (

text: , Redlihs, punkt 39).

text: Ett tillhandahållande sker mot ersättning endast om det finns ett rättsförhållande som innebär ett ömsesidigt utbyte av prestationer mellan den som tillhandahåller tjänsten och mottagaren och där ersättningen för tjänsten utgör det faktiska motvärdet av tjänsten (

text: Tolsma punkt 14 och

text: kommissionen mot Finland punkterna 43-45).

text: Det finns ett rättsförhållande om ett ömsesidigt utbyte av prestationer när ett bolag är garanterad en ersättning om 500 kr av tävlingsarrangören när det ställer en av sina hästar till förfogande i en tävling. Det finns därmed ett sådant direkt samband mellan bolagets tillhandahållande och den mottagna ersättningen som krävs för att vara frågan om en omsättning. Däremot följer det av EU-domstolens praxis att prispengar som är beroende av hästens placering i tävlingen saknar ett sådant direkt samband med hästägarens tillhandahållande som krävs för att det ska vara frågan om ett tillhandahållande av en tjänst mot ersättning (

text: HFD 2019 ref. 68

text: Det är den person som begär avdrag för mervärdesskatt som ska styrka att villkoren för avdragsrätten är uppfyllda och särskilt att han är en beskattningsbar person. Skattemyndigheten kan kräva att den påstådda avsikten styrks genom objektiva omständigheter. Den myndighet eller domstol som har att ta ställning i frågan ska bedöma alla de omständigheter som utmärker ett visst fall för att avgöra om verksamheten i fråga bedrivs i syfte att fortlöpande vinna intäkter (268/83 Rompelman punkt 24 och

text: Renate Enkler punkt 24).

text: 4 Bedömning

text: I detta ställningstagande redogör Skatteverket för sin uppfattning gällande olika omständigheter som ska vara uppfyllda för att någon ska bedömas vara en beskattningsbar person. I avsnitt 4.1 finns en redogörelse för de rättsliga förutsättningar som måste vara uppfyllda för att någon ska betraktas som en beskattningsbar person. I avsnitt 4.2 behandlas vilken bevisning som kan behövas för att visa att förutsättningarna är uppfyllda. I avsnitten 4.3, 4.4 och 4.5 behandlas särskilda omständigheter som också kan ha betydelse vid bedömningen för verksamheter med tävlingar inom idrott och trav- och galoppsport samt verksamheter som avser uppfödning av hästar.

text: 4.1 Beskattningsbar person

text: För att det ska vara fråga om en beskattningsbar person ska personen självständigt bedriva en ekonomisk verksamhet.

text: 4.1.1 Självständigt

text: Verksamheten bedrivs självständigt under förutsättning att den inte bedrivs inom ramen för ett anställningsavtal eller ett annat rättsligt förhållande som skapar ett anställningsförhållande. Den som bedriver verksamheten får inte heller befinna sig i en underordnad ställning gentemot uppdragsgivaren.

text: 4.1.2 Ekonomisk verksamhet

text: En förutsättning för att en verksamhet ska anses som ekonomisk är att den innefattar beskattningsbara transaktioner, det vill säga tillhandahållande av varor eller tjänster mot ersättning. En verksamhet där man bara gratis delar ut varor eller tillhandahåller tjänster är inte en ekonomisk verksamhet eftersom det saknas beskattningsbara transaktioner. Detsamma gäller om det inte finns några ersättningar som är direkt kopplade till de varor eller tjänster som tillhandahålls, till exempel om verksamheten är helt bidragsfinansierad. Vid bedömning av om det är en ekonomisk verksamhet ska hänsyn endast tas till beskattningsbara transaktioner, det vill säga transaktioner mot ersättning. Andra intäkter i verksamheten faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde.

text: Förutom att det ska finnas beskattningsbara transaktioner, det vill säga försäljning av varor eller tjänster, krävs också att dessa ska vara fortlöpande. Enligt Skatteverkets uppfattning innebär fortlöpande att syftet ska vara att sälja varor eller tjänster kontinuerligt och med viss frekvens. Med frekvens menas i detta sammanhang antal försäljningar inom visst tidsintervall. Vad som är normal försäljningsfrekvens skiljer sig åt mellan olika branscher. Skatteverket anser därför att bedömningen av om kravet på fortlöpande försäljningar är uppfyllt ska göras utifrån vad som är normalt för den typ av verksamhet som bedrivs och vad det är för varor eller tjänster som tillhandahålls. Även försäljningar som är begränsade till viss säsong eller som sker med långa mellanrum kan vara fortlöpande. Försäljning av skog på en skogsfastighet är exempel på en verksamhet som kan uppfylla kravet på fortlöpande även om det går lång tid mellan försäljningarna. En sådan försäljningsfrekvens kan anses som normal för den typen av verksamhet.

text: Om en tillgång uteslutande är ägnad åt att användas ekonomiskt är detta i allmänhet tillräckligt för att visa att ägaren använder tillgången för att fortlöpande vinna intäkter. Om en tillgång däremot kan användas både för ekonomiska och privata ändamål måste en bedömning göras utifrån samtliga omständigheter som rör användandet.

text: En person som säljer, hyr ut eller på annat sätt använder sina privata tillgångar, t.ex. en båt, bil eller häst, är normalt inte en beskattningsbar person. För att det ska vara fråga om att fortlöpande sälja varor eller tjänster i en ekonomisk verksamhet förutsätter det att personen vidtar aktiva åtgärder för att få intäkter av tillgången på ett sätt som skiljer sig från hur en privatperson agerar. Verksamheten ska bedrivas på ett sätt som är jämförbart med en motsvarande ekonomisk verksamhet som vanligtvis bedrivs på ett affärsmässigt sätt. Exempelvis vid uthyrning av en sådan tillgång kan det krävas en hög grad av kontinuitet och frekvens för att denna uthyrning ska anses vara bedriven på ett sätt som är jämförbart med en uthyrningsverksamhet som bedrivs affärsmässigt.

text: Vad som bedöms vara en normal försäljningsfrekvens i en ekonomisk verksamhet beror på vad det är för varor eller tjänster som säljs. En verksamhet som består i att sälja varor eller tjänster fortlöpande mot ersättning kännetecknas av att det finns en strävan efter att intäkterna från försäljningarna ska täcka kostnaderna i verksamheten. Möjliga intäkter i förhållande till verksamhetens kostnader är därför normalt av avgörande betydelse. Det innebär att om priset på de varor eller tjänster som ska säljas är lågt krävs normalt en högre försäljningsfrekvens än för försäljning av varor eller tjänster som sker till ett högt pris. En bedömning av om en verksamhet som gränsar till det privata är en ekonomisk verksamhet ska göras utifrån samtliga objektiva omständigheter i det enskilda fallet. Skatteverket anser därför att även priset för de varor eller tjänster som är till försäljning i förhållande till den frekvens med vilken det är möjligt att genomföra försäljningarna har betydelse vid bedömningen av att det finns en avsikt att fortlöpande ha sådana försäljningar.

text: Det räcker att den som ska bedriva verksamheten har en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster, d.v.s. det finns inget krav på att försäljningar faktiskt kommer till stånd. Förutsättningarna för att vara en ekonomisk verksamhet kan därför vara uppfyllda när en verksamhet är i ett uppbyggnadsskede och det ännu inte har skett någon försäljning. Det gäller även om verksamheten avslutas utan att någon försäljning har skett.

text: Det kan finnas förklarliga skäl till att försäljningen i en verksamhet inte kommer igång eller avviker från den frekvens som det var planerat. Det kan t.ex. bero på att det visar sig att det inte är möjligt att sälja varorna eller tjänsterna på marknaden på grund av konkurrensen från andra företag som säljer samma sorts varor eller tjänster. Det finns även vissa verksamheter som kan ha ett uppbyggnadsskede på flera år då det inte förekommer några försäljningar. Det kan exempelvis vara en verksamhet som kräver att en anläggning färdigställs innan varor eller tjänster kan säljas.

text: Försäljning av varor och tjänster förutsätter att det finns ett direkt samband mellan den vara eller tjänst som tillhandahålls och ersättningen för denna. Ett direkt samband finns t.ex. när ett sponsorbidrag lämnas till en idrottsutövare som ersättning för att idrottsutövaren gör reklam för sponsorn och bidraget motsvaras av värdet på reklamtjänsten. Däremot om sponsorbidraget uppenbart överstiger värdet på reklamtjänsten saknas ett direkt samband. I mervärdesskattehänseende är sponsorbidraget i sådant fall en gåva till idrottsutövaren och inte ersättning för ett tillhandahållande.

text: Det förhållandet att en person fortlöpande säljer varor eller tjänster och därmed bedriver en ekonomisk verksamhet behöver inte innebära att den personen även uppfyller näringskriterierna i

text: 13 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1229)

text: , IL. På motsvarande sätt behöver det inte innebära att en person som uppfyller näringskriterierna enligt IL även uppfyller förutsättningarna för att vara en beskattningsbar person enligt ML.

text: 4.2 Vad visar att någon är en beskattningsbar person?

text: Egenskapen av beskattningsbar person måste kunna visas. I vissa fall kan det vara helt klarlagt att förutsättningarna är uppfyllda för att en person ska anses som en beskattningsbar person. Det gäller t.ex. när det är fråga om en pågående affärsverksamhet. Om det däremot är fråga om en nystartad verksamhet där det inte förekommit några försäljningar eller där det endast förekommit enstaka försäljningar kan det vara svårare att avgöra om förutsättningarna är uppfyllda. Det gäller framför allt när det är fråga om en verksamhet som gränsar till privat verksamhet.

text: 4.2.1 Vad som ska visas och av vem ska det visas?

text: Det som ska bevisas är att det är sannolikt att förutsättningarna för att anses vara en beskattningsbar person är uppfyllda, d.v.s. att verksamheten bedrivs

text: självständigt

text: med avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster.

text: Det är som huvudregel den som vill bli betraktad som en beskattningsbar person som ska kunna visa att det är sannolikt att förutsättningarna är uppfyllda och som därmed har bevisbördan. Det kan förekomma att det i stället är Skatteverket som anser att en person är en beskattningsbar person och vill registrera personen för mervärdesskatt, trots att personen själv inte anser sig vara en beskattningsbar person. I sådant fall är det på motsvarande sätt Skatteverket som har bevisbördan för att visa att det är sannolikt att förutsättningarna är uppfyllda. Detta ställningstagande behandlar dock bevisning med utgångspunkt från att en person vill bli betraktad som en beskattningsbar person.

text: 4.2.2 Vad kan användas som bevisning och hur mycket måste visas?

text: Förutsättningarna för att vara en beskattningsbar person ska kunna visas med objektiva omständigheter. Objektiva omständigheter är något vars existens går att konstatera, t.ex. inköp av inventarier, ingångna försäljningsavtal, lokalinnehav m.m. Förekomsten av en objektiv omständighet kan i sin tur behöva visas. Inköp av en tillgång är en objektiv omständighet som kan behöva visas med faktura eller avtal. På samma sätt kan förekomsten av lämpliga affärslokaler visas genom t.ex. hyresavtal, ritningar och fysisk eller digital visning av lokalerna.

text: Bevisningen ska göra det sannolikt att förutsättningarna för att vara en beskattningsbar person är uppfyllda, d.v.s. det finns inget krav på att det ska vara helt klarlagt att förutsättningarna är uppfyllda. För verksamheter som gränsar till det privata kan dock bevisvärdet på de objektiva omständigheterna vara svagare än för motsvarande objektiva omständigheter när det gäller verksamheter som inte gränsar till det privata. Det innebär att för verksamheter som gränsar till det privata kan det behövas ytterligare objektiva omständigheter för att bevisningen ska nå upp till nivån sannolikt .

text: Bedömningen av om bevisningen når upp till nivån sannolikt måste alltid göras i det enskilda fallet och utifrån samtliga objektiva omständigheter som kommit fram i ärendet. Även eventuell motbevisning som Skatteverket har tagit fram har betydelse. Antalet omständigheter som kommer fram i ett ärende kan vara mycket stort, liksom kombinationer av olika omständigheter. Det innebär att vid en värdering av bevisning i det enskilda fallet kan till synes likartade situationer bedömas olika.

text: 4.2.3 Exempel på objektiva omständigheter och bevisvärde

text: Bevisvärde

text: Objektiva omständigheter kan ha olika bevisvärde. Inom svensk rättstillämpning talar man om starkt och svagt bevisvärde. I vissa fall kan det räcka med en enda objektiv omständighet för att göra sannolikt att det är fråga om en beskattningsbar person medan det i andra fall kan behövas betydligt fler omständigheter. En bedömning av vilket bevisvärde en objektiv omständighet har måste göras i det enskilda ärendet.

text: Nedan följer exempel på objektiva omständigheter som kan förekomma vid bedömning av om en person uppfyller förutsättningarna för att vara en beskattningsbar person. De objektiva omständigheterna har räknats upp utan hänsyn till vilket bevisvärde var och en av dem har.

text: Självständigt

text: En person som har ingått ett anställningsavtal med en arbetsgivare anses inte bedriva en verksamhet självständigt. När en person har ingått ett uppdragsavtal med en uppdragsgivare måste en bedömning av om verksamheten bedrivs självständigt göras i varje enskilt fall och utifrån samtliga objektiva omständigheter. Vid en sådan bedömning ska bland annat beaktas om personen agerar i eget namn, för egen räkning och på eget ansvar samt om personen tar någon ekonomisk risk

text: Ekonomisk verksamhet

text: Ekonomisk verksamhet innebär att det ska finnas en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster. För verksamheter som gränsar till det privata kan en jämförelse göras med en motsvarande ekonomisk verksamhet som bedrivs på ett affärsmässigt sätt. Skatteverket anser att följande objektiva omständigheter har betydelse vid bedömningen av om det är fråga om ekonomisk verksamhet.

text: Inköp av tillgångar: Inköp av tillgångar som typiskt sett är avsedda att användas ekonomiskt är i de flesta fall tillräckligt för att göra sannolikt att det är fråga om en ekonomisk verksamhet, t.ex. inköp av en större anläggningsmaskin såsom hjullastare, grävmaskin eller liknande. Det innebär inte att inköp av tillgångar som även kan användas privat saknar bevisvärde. För sådana tillgångar kan det t.ex. ha betydelse vilket antal som köps in eller hur väl lämpad tillgången är för den verksamhet som ska bedrivas. När det är fråga om inköp av tillgångar som typiskt sett är av privat karaktär måste det i normalfallet finnas fler objektiva omständigheter än inköpet för att göra sannolikt att det finns en avsikt att bedriva en ekonomisk verksamhet. Exempel på tillgångar som kan användas för både ekonomiska och privata ändamål är datorer, kameror, hästar, bilar och båtar.

text: Avtal om försäljning av varor eller tjänster: Ett skriftligt avtal som innebär kontinuerlig försäljning av varor eller tjänster under en längre tid har ett starkt bevisvärde och innebär i de flesta fall att det är sannolikt att det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Avtal om enstaka försäljningar har inte lika starkt bevisvärde utan det kan behövas ytterligare objektiva omständigheter för att visa att det är en ekonomisk verksamhet. Bedömningen måste även göras utifrån vad som är normalt för den typ av verksamhet som bedrivs. Bevisvärdet av avtal kan variera. Bevisvärdet av ett avtal som ingåtts med en oberoende köpare är vanligtvis starkare än avtal som har ingåtts med en köpare som är närstående eller på annat sätt i intressegemenskap med säljaren. På samma sätt har ett detaljerat avtal högre bevisvärde än ett avtal som är allmänt hållet. Även muntliga avtal har ett bevisvärde men det kan vara svårt att visa att ett muntligt avtal existerar och vad avtalet innebär.

text: Avtal om franchising: Ett franchiseavtal är vanligtvis tillräckligt för att visa att franchisetagaren bedriver en ekonomisk verksamhet.

text: Lokal (ägd eller hyrd): Det förhållandet att det finns tillgång till en lokal som är lämplig för verksamheten har betydelse för bedömningen. Om den som ska bedriva verksamheten äger eller hyr en fastighet eller lokal som är särskilt anpassad för verksamheten har det ett högre bevisvärde jämfört med om verksamheten bedrivs i den privata bostaden. Behovet av en särskilt inrättad lokal måste dock bedömas utifrån vilken verksamhet som bedrivs.

text: Anställda: Att det finns anställda kan ha betydelse vid bedömningen av om det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Det kan dock förekomma anställda även i en privat verksamhet, t.ex. för att ta hand om privat egendom. Bevisvärdet är högre om den anställde är en utomstående person än om det är någon som är närstående.

text: Marknadsföring (annons, webbplats eller på annat sätt visa upp företaget): En aktiv marknadsföring i form av annonsering, deltagande med egen monter vid mässor eller liknande visar att en person aktivt försöker värva kunder. På vilket sätt marknadsföring sker och när det sker kan variera mellan olika branscher. Avsaknad av marknadsföring kan t.ex. vara normalt i en nystartad verksamhet där försäljning beräknas komma igång först längre fram. Bevisvärdet av marknadsföring som sker via en digital plattform, som t.ex. en marknadsplats på webben eller via en egen webbplats, är beroende av hur den är utformad. Exempelvis kan en webbplats där det går att beställa eller göra bokningar ha ett högt bevisvärde jämfört med en webbplats där det endast finns kort information om företaget samt kontaktuppgifter. Det har även betydelse hur väl anpassad webbplatsen är för att nå ut med marknadsföring, t.ex. hur lätt eller svårt det är att hitta sidan med hjälp av sökmotorer på Internet och om det finns länkar till webbplatsen från andra webbplatser. Även aktuellt antal besökare på webbplatsen kan ha betydelse.

text: Försäkring och finansiering: Om den som bedriver verksamheten har tecknat de försäkringar som behövs för att driva sin verksamhet är det en omständighet som kan tyda på att det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Motsvarande gäller om verksamheten finansieras med företagslån.

text: Ekonomiskt beroende (fritids- deltids- eller heltidssyssla): Det får anses normalt att finansiera en nystartad verksamhet genom annat arbete. Det förhållandet att en verksamhet bedrivs som fritidssyssla talar vanligtvis varken för eller emot att verksamheten är en ekonomisk verksamhet. Det förhållandet att verksamheten bedrivs så gott som på heltid är däremot en objektiv omständighet som talar för att det är fråga om en ekonomisk verksamhet.

text: Affärsplan: Det förhållandet att det finns en affärsplan är en objektiv omständighet som kan ha ett visst bevisvärde om affärsplanen är genomarbetad och detaljerad. En affärsplan som innehåller en realistisk budget som visar hur och när verksamheten kan gå med vinst eller ge kostnadstäckning kan tyda på att det finns en avsikt att varaktigt bedriva verksamheten vilket gör det möjligt att fortlöpande sälja varor eller tjänster. När det är fråga om verksamheter som gränsar till privat verksamhet har affärsplanen ett mycket lågt bevisvärde. Tillsammans med ytterligare objektiva omständigheter kan dock affärsplanen utgöra ett bevisfaktum som vid en sammantagen bedömning av omständigheterna gör det sannolikt att det finns en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster.

text: Intäkter: Det är endast intäkter från försäljning av varor eller tjänster som ska beaktas vid bedömningen av om det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Andra intäkter ska inte vägas in i bedömningen. Det vill säga intäkter som inte är ersättningar för tillhandahållande av varor eller tjänster som t.ex. gåvor och prispengar. Har det redan förekommit försäljningar i verksamheten så är det en objektiv omständighet som kan tyda på att det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Det är dock inget krav att det redan i ett uppstartsskede finns intäkter från försäljningar i verksamheten för att det ska vara fråga om en ekonomisk verksamhet. Det behöver inte heller betyda att det är fråga om en ekonomisk verksamhet bara för att det förekommer intäkter eftersom intäkter även kan uppkomma som ett led i en privatpersons privata användning och förvaltning av sin egendom.

text: Resultat (vinst eller förlust)/kostnadstäckning: Det är avsikten att fortlöpande sälja varor eller tjänster som avgör om en verksamhet är en ekonomisk verksamhet. Det finns inget krav på att verksamheten faktiskt ska resultera i en vinst eller ens ge kostnadstäckning. Förekommer det fortlöpande försäljningar i verksamheten så saknar det betydelse att verksamheten går med förlust. Det är ändå fråga om en ekonomisk verksamhet. På motsvarande sätt saknar det betydelse att en verksamhet går med vinst om det inte förekommer fortlöpande försäljningar i verksamheten. Dock kan vinst eller kostnadstäckning ha betydelse om det i verksamheten endast förekommer enstaka försäljningar eller försäljningar i en begränsad omfattning. Vinst eller kostnadstäckning är omständigheter bland andra omständigheter som kan tyda på att försäljningarna i verksamheten är normala för den typ av verksamhet som bedrivs och att kravet på att det ska finnas en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster därmed är uppfyllt. Om försäljningarna endast förekommit i en begränsad omfattning, upphört utan förklarliga orsaker eller betydligt avviker från vad som är normalt för den typ av verksamhet som bedrivs kan det förhållandet att verksamheten under en längre tid gått med förlust vara en omständighet, bland andra omständigheter, som tyder på att det saknas en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster.

text: Utbildning och/eller tidigare erfarenhet från branschen: Lämplig utbildning för att bedriva den aktuella verksamheten och/eller erfarenhet från branschen är objektiva omständigheter som kan påverka bedömningen av om det är fråga om ekonomisk verksamhet. Vilken typ av utbildning det är frågan om och nivån på utbildningen kan ha betydelse. En utbildning avsedd för blivande yrkesfotografer talar t.ex. i högre grad för att en person har en avsikt att bedriva ekonomisk verksamhet som fotograf än enstaka fotokurser riktade till en bredare allmänhet.

text: Tillstånd: I vissa fall behövs tillstånd för att bedriva en verksamhet. Exempel är tillstånd enligt

text: 6 kap. 4 § djurskyddslagen (2018:1192)

text: att bedriva verksamhet med hästar eller sällskapsdjur, tillstånd enligt lag (

text: ) om hotell- och pensionatsrörelse och tillstånd enligt

text: taxitrafiklagen (2012:211)

text: . Innehav av tillstånd är en objektiv omständighet som kan tyda på att det finns en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster. På samma sätt kan avsaknad av tillstånd tyda på att en sådan avsikt saknas. Innehav av tillstånd har dock ingen avgörande betydelse vid bedömning av om den som ska bedriva verksamheten är en beskattningsbar person. En verksamhet kan vara en ekonomisk verksamhet även om det saknas tillstånd. Innehav av ett tillstånd för att bedriva viss verksamhet har dock ett visst bevisvärde men det är inte tillräckligt för att göra sannolikt att det finns en avsikt att fortlöpande sälja varor eller tjänster utan det behövs ytterligare objektiva omständigheter.

text: Förutom de objektiva omständigheter som framgår ovan kan det finnas objektiva omständigheter som är specifika för viss verksamhet.

text: 4.3 Särskilt om verksamheter med tävling inom idrott

text: Det förekommer tävlingar inom idrott där idrottsutövaren kan få prispengar. Prispengar i samband med idrottstävlingar som villkoras av en viss idrottsprestation och som är underkastade viss slumpmässighet är inte ersättningar för utförda tjänster. Att en idrottsutövare får prispengar för att ha placerat sig i tävlingen ska därför inte vägas in i bedömningen av om verksamheten är en ekonomisk verksamhet. Det innebär att en idrottsutövare som tränar och tävlar och endast får eventuella prispengar inte är en beskattningsbar person.

text: Det förekommer också att idrottsutövare får ersättning för att tillhandahålla olika tjänster med anknytning till sitt tävlande. Det kan t.ex. vara ersättningar av följande slag.

text: Ersättning för att utföra en reklamtjänst (sponsoravtal).

text: Ersättning som arrangören betalar för att idrottsutövaren ska delta i tävlingen, så kallad startpeng (appearance money).

text: Bonus och tävlingsbidrag för tjänster som en idrottsutövare utför till sin klubb.

text: Endast det förhållandet att idrottsutövaren får viss ersättning för att utföra sådana tjänster behöver inte innebära att det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Det måste finnas ett syfte att fortlöpande sälja tjänsterna mot ersättning. För att det ska finnas ett syfte att fortlöpande vinna intäkter ska idrottsutövaren vidta aktiva åtgärder för att kontinuerligt sälja tjänster.

text: Vid bedömningen av idrottsutövarens möjligheter att fortlöpande sälja reklamtjänster och få betalt för att delta i tävlingar har det normalt betydelse på vilken nivå idrottsutövaren tävlar. Den som tävlar på elitnivå kan ha större möjlighet att fortlöpande kunna ha sådana försäljningar än den som tävlar på en lägre nivå. Denna möjlighet kan dock variera mellan olika idrottsgrenar. Vissa idrotter är mer publika än andra och idrottsutövare som tävlar på elitnivå i mer publika idrotter kan därför ha större möjlighet att fortlöpande sälja reklamtjänster.

text: Exempel på objektiva omständigheter som har betydelse för bedömningen av om en idrottsutövares verksamhet är en ekonomisk verksamhet framgår ovan i avsnitt 4.2.3. Nedan redogörs särskilt för de omständigheter som har betydelse vid bedömningen av de ersättningar som en idrottsutövare kan få genom sitt tävlande.

text: 4.3.1 Ersättning för reklamtjänster (sponsoravtal)

text: För att ett sponsoravtal ska ha betydelse för bedömningen av om idrottsutövaren bedriver ekonomisk verksamhet ska sponsorbidraget vara en ersättning för tjänster som idrottsutövaren tillhandahåller sponsorn. Det innebär att det ska finnas ett direkt samband mellan sponsorbidraget och reklamtjänsten. Ett tecken på att ett sådant direkt samband saknas är om reklamvärdet av den tjänst som idrottsutövaren tillhandahåller är obefintligt eller mycket lågt i förhållande till bidraget från sponsorn. Vid bedömningen av om det finns ett direkt samband mellan reklamtjänsten och sponsorbidraget kan det även ha betydelse om sponsorn är oberoende i förhållande till idrottsutövaren eller om det är någon med intressegemenskap med denne, t.ex. någon närstående eller en arbetsgivare. Bevisvärdet av ett sponsoravtal kan variera. Ett avtal som sträcker sig över flera år och som innebär att idrottsutövaren fortlöpande ska utföra reklamtjänster har ett högt bevisvärde jämfört med ett avtal som avser tjänster vid ett enstaka tillfälle, t.ex. för viss tävling. För enstaka eller kortare avtal har det även betydelse vid bedömningen hur många sådana sponsoravtal som idrottsutövaren har ingått, ersättningsnivån enligt avtalen samt hur aktiv idrottsutövaren är att hitta ytterligare sponsorer.

text: 4.3.2 Startpeng (appearance money)

text: Tävlingsarrangörer kan betala ut startpeng för att en idrottsutövare ska delta i tävlingen och därmed höja tävlingens status. En idrottsutövare som får betalt för att ställa upp i tävlingar har sålt en tjänst. Det ska vid bedömningen vägas in om idrottsutövaren har förutsättningar för att fortlöpande ha sådana försäljningar eller om förutsättningarna talar för att sådana försäljningar endast kan ske vid enstaka tillfällen eller under en begränsad tid. Vid bedömningen av att det är fråga om en verksamhet som är jämförlig med en motsvarande ekonomisk verksamhet kan omständigheter såsom vilken efterfrågan det finns från tävlingsarrangörer och ersättningsnivån för tjänsterna ha betydelse. Om idrottsutövaren utöver att sälja tjänster genom att ställa upp i tävlingar har andra försäljningar som ingår i en ekonomisk verksamhet får en helhetsbedömning göras om även deltagandet i tävlingarna på något sätt har samband med den bedrivna ekonomiska verksamheten.

text: 4.3.3 Bonus och tävlingsbidrag

text: En idrottsutövare kan få bonus och tävlingsbidrag från sin idrottsklubb. Först måste bedömas om dessa betalningar är ersättningar för att idrottsutövaren utför tjänster till sin idrottsklubb. Därefter måste en bedömning göras av om idrottsutövaren är självständig gentemot sin idrottsklubb eller om ersättningarna lämnas inom ramen för ett anställningsförhållande. Det är endast om kravet på självständighet är uppfyllt som ersättningarna mot utförandet av tjänster kan vägas in i bedömningen av om det är fråga om en beskattningsbar person som bedriver en ekonomisk verksamhet.

text: 4.4. Särskilt om verksamheter med tävlingar inom trav- och galopp

text: Även inom trav och galoppsport förekommer det prispengar. Prispengar i samband med trav- eller galopptävlingar är inte ersättningar för utförda tjänster. Att en hästägare får prispengar för att hästen har placerat sig i en tävling ska därför inte vägas in i bedömningen av om verksamheten är en ekonomisk verksamhet.

text: Verksamhet med tävlingar inom trav och galoppsport kan kombineras med andra verksamheter som har samband med tävlandet t.ex. uppfödning eller försäljning av hästar eller så kan verksamheten enbart bestå i att ställa upp i tävlingar. Vid bedömningen av om tävlandet ingår i en ekonomisk verksamhet är det enligt Skatteverkets bedömning avgörande om tävlandet har samband med ekonomisk verksamhet eller inte.

text: 4.4.1 Verksamhet med tävlingar inom trav- och galopp som har samband med ekonomisk verksamhet

text: Det är vanligt att en verksamhet med tävling inom trav och galoppsport kombineras med andra verksamheter som har samband med tävlandet. Finns det verksamhet som kan ha samband med tävlandet ska en samlad bedömning göras av omständigheterna för att avgöra om det är fråga om en ekonomisk verksamhet där tävlandet ingår som en del.

text: Det kan t.ex. vara en verksamhet med uppfödning eller försäljning av hästar där tävlandet med hästar är ett sätt att marknadsföra och öka värdet på hästarna som är till försäljning. Ett annat exempel är en verksamhet där man utför reklamtjänster med anknytning till tävlandet på liknande sätt som för andra idrottsutövare (se ovan avsnitt 4.3.1).

text: Om tävlandet saknar samband med den ekonomiska verksamheten ska verksamheten med tävling bedömas för sig.

text: 4.4.2 Verksamhet med tävlingar inom trav- och galopp som inte har samband med ekonomisk verksamhet

text: Inom trav- och galoppsporten finns det i Sverige en fast ersättning till ett mindre värde, en s.k. startpeng, som betalas ut till samtliga hästägare som låter sin häst ställa upp i en tävling. Denna startpeng är en ersättning för en tjänst till tävlingsarrangören, d.v.s. en omsättning.

text: Eftersom en häst är en tillgång som kan användas både för ekonomiska och privata ändamål måste en bedömning göras utifrån samtliga omständigheter som rör användandet. En sådan bedömning innefattar bland annat omständigheter såsom intäkternas belopp och försäljningsfrekvens.

text: Om en hästägares verksamhet endast består i att ställa upp i tävlingar mot en sådan startpeng anser Skatteverket att det inte är fråga om en ekonomisk verksamhet. Det gäller alltså verksamheter där det inte finns några andra försäljningar som på något sätt har samband med tävlandet. Denna bedömning görs utifrån följande omständigheter.

text: Avtal om startpeng ingås för varje tävlingstillfälle. Det är således inte fråga om avtal för tjänster som löper kontinuerligt tills vidare eller under längre tid.

text: En häst kan endast delta i ett begränsat antal tävlingar per år.

text: Ersättningsnivån är låg.

text: Hästägaren har ingen möjlighet att påverka ersättningsnivån.

text: För att det ska vara fråga om fortlöpande försäljningar ska tjänsterna säljas kontinuerligt och med viss frekvens. En hästägare kan endast delta med en häst i ett begränsat antal tävlingar per år med hänsyn till hästens hälsa. En hästägare kan därför endast få ett begränsat antal försäljningar per år. En hästägare kan vidare endast ingå avtal om att hästen ska delta för varje enskilt tävlingstillfälle. Det finns således ingen möjlighet att ingå avtal om kontinuerliga försäljningar. Detta gäller oavsett hästens kapacitet och träningsförutsättningar samt kuskens eller jockeyns kompetens. Vidare tillkommer att ersättningen för dessa försäljningar är låg och hästägaren saknar möjlighet att påverka försäljningspriset.

text: Ovan nämnda omständigheter talar för att en hästägare vars enda verksamhet består i att tävla med sin häst avsevärt skiljer sig från hur andra ekonomiska verksamheter med låg ersättning bedrivs. När ekonomisk verksamhet bedrivs och varje transaktion har låg ersättningsnivå är det normalt att kostnaderna för verksamheten också är låga samt att det finns en strävan och möjlighet att uppnå en hög försäljningsfrekvens. För en hästägare som endast tävlar med sin häst mot en startpeng saknas dessa kännetecken.

text: Då det endast är möjligt att ha ett begränsat antal försäljningar per år, att avtal endast kan tecknas för varje försäljningstillfälle, att ersättningsnivån är låg och att hästägaren inte kan påverka den anser Skatteverket att försäljningarna i sig inte är tillräckliga för att det ska vara fråga om ekonomisk verksamhet. En verksamhet som bedrivs på detta sätt avviker inte nämnvärt från en privat användning av en tillgång. En sådan verksamhet kan inte anses ha transaktioner som är fortlöpande och frekventa på ett sätt som normalt karaktäriserar en ekonomisk verksamhet med försäljningar till lågt pris. Dessa begränsningar innebär att det inte är en ekonomisk verksamhet.

text: 4.5 Särskilt om uppfödning av hästar

text: Försäljning av avkomma från en häst som används privat för t.ex. egen träning och tävling är som regel ingen ekonomisk verksamhet utan får anses ingå i ägarens privata användning av sin egendom. Det är endast när det finns en avsikt att föda upp och sälja hästar med sådan kontinuitet och frekvens som är jämförbar med en motsvarande ekonomisk verksamhet som det är fråga om fortlöpande tillhandahållanden mot ersättning. Enligt Skatteverket kännetecknas detta av att det i verksamheten förekommer aktiva och systematiska åtgärder för att få fram föl för fortlöpande försäljning. Det inbegriper bland annat avel som är planerad befruktning av hästar för att få föl med önskade egenskaper (avelsmål). Det är dessa förutsättningar som ska visas med objektiva omständigheter.

text: Den tid det tar att föda upp hästar till försäljning kan variera beroende på vilken hästras eller typ av häst det är och vilken användning hästarna avlas för. Vidare kan det i vissa fall ha betydelse om försäljningen riktar sig till en målgrupp som vill utbilda hästarna på egen hand eller en målgrupp som vill ha utbildade hästar. Ett exempel är uppfödning av travhästar där uppfödningstiden varierar beroende på om fölen säljs som unghästar eller som inkörda travhästar. Hur lång tid det tar att utbilda en häst kan också variera mellan olika hästraser och för vad hästen ska utbildas till och vilken utbildningsnivå som eftersträvas. T.ex. om inriktningen är att utbilda en häst till ridhäst är utbildningstiden kortare om hästen ska vara inriden och bara kunna de olika gångarterna jämfört med en ridhäst som ska vara inriden och skolad inom dressyr. En jämförelse ska därför göras med hur en motsvarande ekonomisk verksamhet bedrivs som har uppfödning av samma typ av hästar med samma användningsområde och målgrupp.

text: Vid bedömningen ska hänsyn också tas till att det kan finnas förklarliga skäl till att försäljningen i en uppfödningsverksamhet inte kommer igång eller avviker från den frekvens som det var planerat för. Så kan vara fallet när det t.ex. inte sker någon försäljning enligt planerna under ett år på grund av att något eller några ston inte blev dräktiga vid befruktningen eller förlorade sina foster.

text: Utöver de objektiva omständigheter som framgår ovan i avsnitt 4.2.3 kan följande omständigheter ha betydelse för bedömningen av om uppfödning av hästar är ekonomisk verksamhet. Exemplen på objektiva omständigheter har räknats upp utan hänsyn till vilket bevisvärde var och en av dem har.

text: Lämpliga hästar används i aveln med hänsyn till den hästras eller typ av häst och det användningsområde för hästarna som verksamheten är inriktad på. Av betydelse kan t.ex. vara stonas och/eller hingstarnas härstamning, tidigare prestationer och om hästarna uppfyller de krav som rasens eller hästtypens avelsorganisation har. Vilka omständigheter som har betydelse kan variera beroende på verksamhetens inriktning.

text: Stonas ålder (möjlighet att avla).

text: Antal sålda avkommor.

text: Tester och bedömningar av avelsston och avkommor.

text: Uppfödarens utbildning och erfarenhet av avel.

text: Hur hästarna förädlas och utbildas samt om avelsmålen och åtgärderna är relevanta för hur hästarna ska användas av de kunder som är målgrupp för försäljningen.

text: Ersättningsnivån vid försäljning av den typen av hästar.

text: När en uppfödningsverksamhet bedrivs med ett fåtal hästar kan det vara en omständighet som medför att bevisvärdet blir svagare för de objektiva omständigheterna. Det kan krävas ytterligare objektiva omständigheter för att visa att det är sannolikt att det är fråga om en ekonomisk verksamhet. Sådan hästuppfödning kan visserligen uppfylla kravet på ekonomisk verksamhet men en verksamhet av så begränsad omfattning skiljer sig inte nämnvärt från en privatpersons agerande för att få avkomma av sitt djur som t.ex. ett sällskapsdjur eller en häst som används för det egna fritidsintresset. För att visa att det är fråga om en ekonomisk verksamhet måste det finnas objektiva omständigheter som visar att verksamheten är jämförbar med en motsvarande ekonomisk verksamhet som bedrivs med syfte att få fram avkommor för fortlöpande försäljning. Det ska finnas en strävan att på sikt få intäkter som överstiger eller i vart fall täcker kostnaderna. Det kan i vissa fall innebära att det är först när verksamheten varit igång under en tid som det finns tillräckligt med objektiva omständigheter för att göra det sannolikt att det är en ekonomisk verksamhet.

text: 131 378239-15/111


doctype: stallningstagande

identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-90459

publisher: Skatteverket

org: skv

text: Nytt: 2025-01-28

type: stycke

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas, se Skatteverkets ställningstagande Särskilda skäl för redovisning av mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod 2025-01-28 dnr 8- 34658-2025 .

text: Nytt: 2023-06-02

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1 Sammanfattning

type: rubrik

text: Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl kan Skatteverket besluta att redovisningen av mervärdesskatt ska göras för en kortare redovisningsperiod än den period den deklarationsskyldiga normalt ska ha för sin redovisning av mervärdesskatt utifrån beskattningsunderlagets omfattning. Med kortare redovisningsperiod avses dels en redovisningsperiod om ett kalenderkvartal i stället för ett beskattningsår, dels en redovisningsperiod om en kalendermånad i stället för ett kalenderkvartal eller ett beskattningsår. Särskilda skäl finns om Skatteverket har ett påtagligt intresse av att få en tidigare kontroll av att mervärdesskatten redovisas och betalas på rätt sätt. Bedömningen av om det finns särskilda skäl ska göras i varje enskilt fall och utifrån samtliga objektiva omständigheter.

text: Detta ställningstagande ersätter ställningstagandet ”Särskilda skäl för redovisning av mervärdesskatt för en redovisningsperiod om en kalendermånad”, från den 12 december 2007, dnr

text: 131 746687-07/111

text: skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: , SFL. Det nya ställningstagandet klargör att de särskilda skälen för redovisning av mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod också omfattar redovisningsperioden ett kalenderkvartal i stället för ett beskattningsår. Det har också närmare utvecklats vad som kan vara särskilda skäl. I denna del innebär det nya ställningstagandet inte någon ändring i sak.

text: 2 Frågeställning

text: Redovisningsperioden för mervärdesskatt kan vara ett beskattningsår, ett kalenderkvartal eller en kalendermånad, beroende på bl.a. beskattningsunderlagets omfattning. Skatteverket har möjlighet att på eget initiativ besluta att redovisningsperioden ska vara kortare än den period den deklarationsskyldiga normalt ska ha för sin redovisning av mervärdesskatt utifrån beskattningsunderlagets omfattning. Det förutsätter dock att det finns särskilda skäl för ett sådant beslut. I detta ställningstagande redogör Skatteverket för sin bedömning av i vilka fall det kan finnas särskilda skäl för ett beslut om en kortare redovisningsperiod.

text: 131 746687-07/111

text: . Det nya ställningstagandet har anpassats till bestämmelserna i SFL. Det nya ställningstagandet klargör att de särskilda skälen för redovisning av mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod också omfattar redovisningsperioden ett kalenderkvartal i stället för ett beskattningsår. Det har också närmare utvecklats vad som kan vara särskilda skäl. I denna del innebär ställningstagandet inte någon ändring i sak.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: 3.1 Lagtext

text: Redovisningsperioden är en kalendermånad om inte något annat föreskrivs (

text: 26 kap. 10 §

text: SFL).

text: Om beskattningsunderlaget för mervärdesskatt exklusive unionsinterna förvärv och import beräknas sammanlagt uppgå till högst 40 miljoner kronor är redovisningsperioden ett kalenderkvartal (

text: 26 kap. 11 §

text: SFL).

text: Redovisningsperioden är ett beskattningsår om beskattningsunderlagen exklusive unionsinterna förvärv och import beräknas sammanlagt uppgå till högst 1 miljon kronor (

text: 26 kap. 11 §

text: SFL).

text: Skatteverket ska besluta att redovisningsperioden ska vara en kalendermånad i stället för ett kalenderkvartal eller en kalendermånad eller ett kalenderkvartal i stället för ett beskattningsår om den deklarationsskyldiga begär det eller om det finns särskilda skäl (

text: 26 kap. 13 § första stycket

text: SFL).

text: I

text: rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet, regleras bestämmelserna om redovisningsperiod i

text: artikel 252.2

text: Säljare och köpare ska anses förbundna med varandra om det föreligger familjeband eller andra nära personliga band, organisatoriska band, äganderättsliga band, finansiella band, band på grund av medlemskap, band på grund av anställning eller andra juridiska band (7 kap. 3 d § första stycket,

text: mervärdesskattelagen

text: [1994:200], ML).

text: Medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa en korrekt tillämpning av mervärdesskattelagstiftningen. Medlemsstaternas behöriga myndighet kan samarbeta och utbyta information som gör det möjligt att fastställa mervärdesskatten korrekt, säkerställa en korrekt tillämpning av mervärdesskatten och bekämpa mervärdesskattebedrägeri (artikel 1 och 2.1 k i rådets förordning [EU] nr 904/2010 om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri, förordning 904/2010).

text: För att kunna ge rimliga garantier till skatteförvaltningarna för kvaliteten och tillförlitligheten hos de uppgifter som finns tillgängliga i det elektroniska systemet, systemet för utbyte av uppgifter, ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de uppgifter som lämnas av personer i syftet att bli registrerade till mervärdesskatt är fullständiga och tillförlitliga. Medlemsstaterna ska genomföra förfaranden för kontroll av dessa uppgifter utifrån resultatet av riskbedömning (artikel 22 i förordning 904/2010).

text: 3.2 Förarbeten

text: Med särskilda skäl avses kontrollskäl (

text: prop. 2010/11:165 s. 793

text: Det finns särskilda skäl för en kortare redovisningsperiod om Skatteverket av kontrollskäl vill att ett företag ska redovisa mervärdesskatten oftare (

text: prop. 2007/08:25 s. 73

text: Säljaren och köparen ska anses vara förbundna med varandra om det mellan dem föreligger familjeband eller andra nära personliga band, organisatoriska band, äganderättsliga band, finansiella band, band på grund av medlemskap, band på grund av anställning eller andra juridiska band (

text: prop. 2007/08:25 s. 128

text: f.).

text: 3.3 Rättspraxis

text: EU-domstolen har uttalat att det förhållandet att den beskattningsbara personen saknar materiell, teknisk och finansiell förmåga att bedriva den uppgivna ekonomiska verksamheten i sig inte räcker för att styrka att denne sannolikt har för avsikt att göra sig skyldig till skattebedrägeri. Det kan emellertid inte uteslutas att förhållanden som detta – med stöd av andra objektiva uppgifter som väcker misstanke om den beskattningsbara personens skatteundandragande avsikter – kan utgöra sådana indikationer som ska tas i beaktande vid en helhetsbedömning av risken för bedrägeri (

text: , Ablessio, punkt 36).

text: När det gäller underlåtenhet att lämna in en mervärdesskattedeklaration har EU-domstolen framfört följande. Om mervärdesskattedeklarationen hade lämnats in, skulle skatteförvaltningen haft möjlighet att påföra och kontrollera uttaget av mervärdesskatt. Underlåtenheten att lämna in en mervärdesskattedeklaration kan därför förhindra en riktig uppbörd av mervärdesskatten och följaktligen äventyra det gemensamma mervärdesskattesystemets funktion. Unionsrätten utgör således inte hinder för att betrakta sådana åsidosättanden som skatteundandragande (

text: , Dobre, punkt 41).

text: Länsrätten ansåg att det fanns sådana särskilda skäl som anges i

text: 10 kap. 11 § första stycket 2

text: SBL (jämför

text: 26 kap. 13 § första stycket 2

text: SFL) och konstaterade att Skatteverket därför haft fog för sitt beslut att bolaget ska redovisa mervärdesskatt i skattedeklaration. Verkets beslut hade grundats på att bolaget underlåtit att lämna in registreringsanmälan och inkomstdeklarationen för taxeringsår 2003 i tid samt på att bolagets revisor varken kunnat tillstyrka eller avstyrka att bolagets resultaträkning eller balansräkning fastställs. Verkställande direktören och styrelseledamoten har tidigare bedrivit liknande verksamhet i ett likviderat aktiebolag med liknande namn som det nya bolaget (LR i Skåne 2004-08-31, mål nr 7555-04).

text: Förvaltningsrätten ansåg att det fanns särskilda skäl för redovisning av mervärdesskatt varje månad. Det fanns kontrollskäl på grund av att den deklarationsskyldiga hade skatteskulder som inte var obetydliga och att det dessutom förelåg tveksamheter i redovisningen (FR i Härnösand, 2015-11-20, mål nr 2767-14).

text: Förvaltningsrätten ansåg att den verksamhet som bolaget bedrev tillhörde en sådan bransch där det fanns ett särskilt behov av kontroll och att det med hänsyn till övriga omständigheter fanns särskilda skäl att ändra bolagets redovisningsperiod från ett kalenderkvartal till en kalendermånad (FR i Stockholm, 2017-11-13, mål nr 21858-17).

text: 3.4 Övrigt

text: Bedrägerier med mervärdesskatt vid internationell handel är ett växande problem i Sverige och inom EU. Kommissionen har när det gäller kampen mot mervärdesskattebedrägerier uttryckt oro över det stora antalet bedrägerier med skenföretag. Kommissionen rekommenderar medlemsländerna att bl.a. förbättra kontrollverksamheten genom att vidta åtgärder för att förhindra att skenföretag överhuvudtaget kommer in i mervärdesskattesystemet. Kommissionen framför också vikten av att på ett så tidigt stadium som möjligt spåra potentiella skenföretag bland de företag som redan är registrerade till mervärdesskatt (KOM(2004) 260 slutlig, avsnitt 6.1)

text: Kommissionen har återigen påpekat vikten av att få information i tid för att effektivt kunna bekämpa bedrägerier på mervärdesskatteområdet. Kommissionen framför vikten av en väl fungerande registrerings- och avregistreringskontroll, så att endast den som faktiskt bedriver mervärdesskattepliktig verksamhet är registrerad till mervärdesskatt. För att en medlemsstat ska kunna bekämpa bedrägeri via skenföretag är det viktigt att den mycket snabbt får de uppgifter som insamlats i andra medlemsstater om vissa bedrägliga transaktioner eller företag så att den kan använda dessa uppgifter i sitt eget riskhanteringssystem (KOM(2007) 758 slutlig, avsnitt 3.1, 3.2 och 3.3).

text: Kommissionen har när det gäller konkreta sätt att stärka bekämpandet av skattebedrägeri och skatteundandragande framfört att skatteuppbörden i varje enskild medlemsstat måste förbättras. Möjligheterna för en rättvis och långtgående konsolidering av de offentliga finanserna hämmas av ineffektiv skatteuppbörd (COM(2012) 351 final, avsnitt 1 och 2).

text: Medlemsstaterna måste inte bara kontrollera att skatten tillämpas korrekt på sitt territorium utan bör också ge bistånd till andra medlemsstater. Medlemsstaterna bör införa lämpliga kontrollförfaranden för att säkerställa att informationen är uppdaterad, jämförbar och av god kvalitet och följaktligen mer tillförlitlig (förordning 904/2010, skäl 7 och 12).

text: Kommissionen har definierat unionsinternt bedrägeri via skenföretag. Enligt kommissionen innebär ett sådant bedrägeri att ett företag köper varor från en annan medlemsstat där varorna är mervärdesskattebefriade och sedan säljer dem vidare och inkluderar mervärdesskatt på fakturan till kunden. När företaget tagit emot mervärdesskattebetalningen från kunden försvinner företaget innan det har betalat in mervärdesskatten till skattemyndigheterna (COM(2018) 118 final).

text: 4 Bedömning

text: Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl kan Skatteverket besluta att redovisningen av mervärdesskatt ska göras för en kortare redovisningsperiod än den period den deklarationsskyldiga normalt ska ha för sin redovisning av mervärdesskatt utifrån beskattningsunderlagets omfattning. Med kortare redovisningsperiod avses dels en period om ett kalenderkvartal i stället för ett beskattningsår, dels en period om en kalendermånad i stället för ett kalenderkvartal eller ett beskattningsår.

text: Syftet med regeln om särskilda skäl är att förbättra Skatteverkets möjlighet att vidta kontrollåtgärder genom att den deklarationsskyldiga ska redovisa mervärdesskatten oftare, d.v.s. för en kortare redovisningsperiod. En kortare redovisningsperiod innebär att Skatteverket ges möjlighet att tidigare upptäcka och förhindra skattebrott, skattefusk och skatteundandragande.

text: Ett beslut om en kortare redovisningsperiod för mervärdesskatt innebär inte att den deklarationsskyldiga fråntas någon rättighet avseende skattskyldigheten eller registreringen för mervärdesskatt. En kortare redovisningsperiod kan medföra visst merarbete. I vissa fall kan det dock vara en fördel att redovisa mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod, eftersom avdragsrätten för ingående skatt kan utövas tidigare utan den fördröjning som redovisning för en längre redovisningsperiod innebär.

text: För att Skatteverket ska få besluta om en kortare redovisningsperiod än den period den deklarationsskyldiga normalt ska ha utifrån beskattningsunderlagets omfattning måste det finnas särskilda skäl. Det anges inte närmare i förarbetena vilka omständigheter som kan anses som särskilda skäl, utöver att det ska vara fråga om kontrollskäl. Enligt Skatteverkets mening måste särskilda skäl för redovisning av mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod bedömas utifrån verkets intresse av att tidigt kunna kontrollera att mervärdesskatten redovisas och betalas på rätt sätt, d.v.s. enligt gällande lagstiftning. Det intresset måste dessutom vara påtagligt.

text: Bedömningen av om det finns särskilda skäl ska därför göras i varje enskilt fall och utifrån samtliga objektiva omständigheter. Objektiva omständigheter är något vars existens går att konstatera, t.ex. att den deklarationsskyldiga inte lämnat skatte- eller inkomstdeklaration, att det finns skatteskulder etc. Skatteverket ska göra en samlad bedömning av alla sådana omständigheter i det enskilda fallet.

text: I det följande anges några exempel på när särskilda skäl för att redovisa mervärdesskatt för en kortare redovisningsperiod kan finnas.

text: Deklarationsskyldig som är förbunden med ett eller flera andra företag

text: När en deklarationsskyldig är förbunden med ett eller flera andra företag som har en kortare redovisningsperiod kan det finnas särskilda skäl för att den deklarationsskyldiga också ska ha en kortare redovisningsperiod. Det förutsätter dock att den deklarationsskyldiga regelbundet omsätter varor eller tjänster i mer än ringa omfattning till de förbundna företagen. Dessutom krävs det andra omständigheter som till exempel brister i redovisningen, som visar att det finns ett behov av att tidigt kunna kontrollera redovisning och betalning av mervärdesskatten.

text: Med förbunden med ett eller flera andra företag menas att det finns organisatoriska, äganderättsliga, eller finansiella band. Vid bedömningen av vad som är sådana band kan ledning hämtas från tillämpningen av bestämmelserna om omvärdering av beskattningsunderlaget i

text: 7 kap.

text: ML.

text: Brister i redovisning eller betalning av skatt i en inte obetydlig utsträckning

text: Om det finns brister i redovisning och betalning av skatt i en inte obetydlig utsträckning finns särskilda skäl för att den deklarationsskyldiga ska ha en kortare redovisningsperiod.

text: Det måste dock vara fråga om brister som kan antas ha betydelse för kontrollen av mervärdesskatt eller som kan inverka på tillförlitligheten till den deklarationsskyldigas redovisning av mervärdesskatt. Att den deklarationsskyldiga har t.ex. allmänna skulder är inget hinder för att redovisa mervärdesskatt för en längre redovisningsperiod.

text: Även om de brister som konstaterats i den deklarationsskyldigas redovisning och betalning av skatt inte självständigt kan anses vara särskilda skäl kan de sammantaget med andra faktorer, t.ex. att den deklarationsskyldiga är verksam i en riskbransch, ändå innebära att särskilda skäl får anses finnas.

text: Förutom brister i redovisning eller betalning av skatt hos den deklarationsskyldiga ska även sådana brister i andra företag som bedrivs eller har bedrivits av den deklarationsskyldiga eller dennas företrädare beaktas. För att förhindra ett kringgående genom att verksamheten till exempel bedrivs vidare i annan företagsform är det alltså inte bara förhållanden som är direkt kopplade till den deklarationsskyldiga som kan vara sådana särskilda skäl för en kortare redovisningsperiod.

text: Vid bedömningen av vad som är en betalnings- eller redovisningsbrist i en inte obetydlig utsträckning kan ledning hämtas från tillämpningen av bestämmelserna om godkännande för F-skatt i 9 kap. 1, 2 och 4 §§ SFL. När det gäller redovisning för en kortare redovisningsperiod på grund av särskilda skäl är det dock inte en fråga om ett fråntagande av någon rättighet, vilket är fallet vid återkallelse av en F-skattsedel.

text: Förhöjd risk för skatteundandragande

text: Om det vid en utredning kommit fram sådana omständigheter som visar att det är en förhöjd risk för skatteundandragande finns särskilda skäl för att den deklarationsskyldiga ska ha en kortare redovisningsperiod.

text: En indikation på att det är en förhöjd risk för skatteundandragande kan vara att den deklarationsskyldiga eller dennas företrädare har ett flertal konkurser bakom sig. Enbart den omständigheten att den deklarationsskyldiga eller dennas företrädare har ett flertal konkurser bakom sig är inte tillräckligt i sig utan det krävs fler omständigheter som tyder på förhöjd risk för skatteundandragande

text: En annan indikation på att det är en förhöjd risk för skatteundandragande är att det är fråga om en deklarationsskyldig som är verksam inom en känd s.k. riskbransch eller har ett flertal styrelseuppdrag i andra företag som också är verksamma inom riskbranscher. Med riskbransch menas branscher med en stor andel skattefel. Vilka branscher som är riskbranscher kan variera över tid. Enbart den omständigheten att den deklarationsskyldiga är verksam inom en riskbransch är inte tillräckligt i sig utan det krävs också att utredningen visar att det finns omständigheter som tyder på en förhöjd risk för skatteundandragande i det enskilda fallet.

text: Om utredningen i det enskilda fallet visar att det finns en förhöjd risk för skatteundandragande är det särskilt angeläget att kontrollera att mervärdesskatten redovisas och betalas på rätt sätt. För att en sådan kontroll ska bli effektiv måste den kunna ske på ett så tidigt stadium som möjligt. Redovisning av mervärdesskatt för en längre redovisningsperiod ger därför i ett enskilt fall en alltför lång tid under vilken Skatteverket inte har någon möjlighet att kontrollera redovisning och betalning av mervärdesskatten.

text: Skenföretag eller företag med anknytning till skenföretag

text: Om det vid en utredning kommit fram omständigheter som tyder på att den deklarationsskyldiga är ett s.k. skenföretag eller har anknytning till ett sådant företag finns särskilda skäl för att den deklarationsskyldiga ska ha en kortare redovisningsperiod.

text: Med skenföretag (s.k. missing traders) menas en beskattningsbar person som är registrerad till mervärdesskatt och som, potentiellt i bedräglig avsikt, förvärvar eller ger sken av att förvärva varor eller tjänster utan att betala mervärdesskatt. Den beskattningsbara personen levererar dessa varor eller tillhandahåller dessa tjänster med mervärdesskatt inräknad i fakturapriset, men betalar inte in mervärdesskatten till den berörda statliga myndigheten.

text: En viktig åtgärd för att uppfylla de åtaganden Sverige har gentemot andra medlemsländer, vad gäller aktivt bekämpande av bedrägerier på mervärdesskatteområdet, är att förhindra att skenföretag överhuvudtaget kommer in i mervärdesskattesystemet. I de fall de redan är registrerade till mervärdesskatt är det viktigt att de upptäcks så snabbt som möjligt. Motsvarande gäller i tillämpliga delar även sådana deklarationsskyldiga som har anknytning till skenföretag och som kan antas vara involverade i mervärdesskattebedrägeri, t.ex. s.k. karusellbedrägeri.

text: För att en kontroll av en sådan deklarationsskyldig ska bli effektiv måste den kunna ske på ett så tidigt stadium som möjligt. Redovisning av mervärdesskatt för en längre redovisningsperiod ger därför i ett enskilt fall en alltför lång tid under vilken Skatteverket inte har någon möjlighet att kontrollera redovisning och betalning av mervärdesskatten.

text: 5 Efterkontroll

text: Ett beslut om kortare redovisningsperiod på grund av särskilda skäl gäller tills Skatteverket beslutar annat. Det är viktigt att Skatteverket genom efterföljande kontroller följer upp om de omständigheter som bedömts vara särskilda skäl fortfarande är aktuella.

text: Om efterkontrollen visar att de omständigheter som bedömts vara särskilda skäl för en kortare redovisningsperiod inte längre finns ska beslutet om en kortare redovisningsperiod upphävas. Den deklarationsskyldiga kan t.ex. vara verksam i en typisk riskbransch, men efterkontrollen visar att denne redovisar och betalar korrekt mervärdesskatt.

text: När Skatteverket upphäver ett beslut om en kortare redovisningsperiod på grund av särskilda skäl ska den deklarationsskyldiga tilldelas en redovisningsperiod utifrån beskattningsunderlagets omfattning.

type: stallningstagande


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-90493

title: Avdragsrätt för ingående skatt i samband med avhjälpande av skador

text: Nytt: 2026-02-24

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2026-02-24, dnr

text: Nytt: 2023-06-02

text: En ny mervärdesskattelag (

text: ) träder i kraft den 1 juli 2023. Det medför att paragrafhänvisningarna till

text: mervärdesskattelagen (1994:200)

text: och vissa begrepp i ställningstagandet blir inaktuella. Skatteverkets uppfattning är att den rättsliga bedömningen dock kvarstår oförändrad varför ställningstagandet ska finnas kvar. Mer information om den förändrade terminologin och en jämförelsetabell mellan GML och ML (paragrafnyckel) finns i Rättslig vägledning under Mervärdesskatt fr.o.m. 1 juli 2023 > Systematik och terminologi i ML jämförd med GML.

text: 1 Sammanfattning

text: Avdragsrätt för ingående skatt på kostnader för att avhjälpa skador kan finnas för en beskattningsbar person som har gjort ett förvärv i sin verksamhet i syfte att avhjälpa en skada. Det är endast den som gör ett förvärv för att avhjälpa en skada som kan ha rätt till avdrag för ingående skatt på förvärvskostnaden.

text: Skadan kan avhjälpas av den som har orsakat skadan, av den som har lidit skadan eller av någon annan. Avdragsrätten för ingående skatt för avhjälpande av skador omfattar förvärv för avhjälpande av skador som har ett samband med den skattepliktiga verksamhet som bedrivs av förvärvaren. Det innebär att en beskattningsbar person som har gjort förvärv för att avhjälpa en skada kan ha avdragsrätt oavsett om den beskattningsbara personen är skadelidande eller skadevållande. Motsvarande bedömning ska göras för den som istället för avdragsrätt har rätt till återbetalning. Det krävs att förvärven styrks med en faktura.

text: En ersättningsskyldighet kan uppstå för en eller flera andra än den som gjort de förvärv som behövts för att avhjälpa en skada. Kostnader som är en följd av sådan ersättningsskyldighet är inte kostnader för ett förvärv av en vara eller en tjänst och kan därför inte medföra någon avdragsrätt.

text: 2 Frågeställning

text: Det har uppkommit frågor kring avdragsrätten för ingående skatt i samband med avhjälpande av skador. Ställningstagandet behandlar frågor om avdragsrätt i samband med avhjälpande av skador, vem som har rätt att göra avdrag och villkor för avdragsrätten. Vad som sägs i ställningstagandet om förvärv gäller även import som har gjorts i den skattepliktiga verksamheten för att avhjälpa en skada.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Mervärdesskattelagen

text: och mervärdesskattedirektivet

text: Med omsättning menas att en vara överlåts mot ersättning eller att en tjänst utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls mot ersättning (

text: 2 kap. 1 § mervärdesskattelagen

text: [1994:200], ML, jämför

text: artikel 2 i rådets direktiv 2006/112/EG

text: om ett gemensamt system för mervärdesskatt, mervärdesskattedirektivet).

text: Ingående skatt utgörs av beloppet av den mervärdesskatt enligt ML som hänför sig till ersättning för förvärv av varor eller tjänster, om omsättningen medfört skattskyldighet för den från vilken varorna eller tjänsterna förvärvats (8 kap. 2 § första stycket, ML).

text: Huvudregeln om rätt till avdrag innebär i huvudsak att den som är skattskyldig har rätt att göra avdrag för ingående skatt på förvärv eller import för den verksamhet som medför skattskyldighet (

text: 8 kap. 3 §

text: ML, jämför artikel 168 i mervärdesskattedirektivet). Motsvarande gäller för den som inte är skattskyldig men har rätt till återbetalning med stöd av

text: 10 kap.

text: ML.

text: Den skattskyldigas avdragsrätt omfattar även ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import för avhjälpande av skador som uppstått i verksamheten även om den som vållat skadan eller en försäkringsgivare står för kostnaden för förvärvet eller importen (

text: 8 kap. 3 § andra stycket

text: ML).

text: Avdragsrätten vid förvärv ska normalt styrkas genom faktura (

text: 8 kap. 17 §

text: ML, jämför artikel 178 i mervärdesskattedirektivet). Med faktura avses dokument eller meddelanden i pappersform eller i elektronisk form som uppfyller villkoren för fakturor i

text: 11 kap.

text: ML (

text: 1 kap. 17 §

text: ML, jämför artikel 218 i mervärdesskattedirektivet).

text: 3.2 Förarbeten

text: Avdragsrätten för ingående skatt vid avhjälpande av skador bör följa direkt av den föreslagna huvudbestämmelsen i

text: 8 kap. 3 §

text: ML. Den ingående skatten är i dessa fall att anse som hänförlig till förvärv av en vara eller tjänst i den skattskyldigas verksamhet på så sätt att förvärvet ingår som ett led i fullgörandet av en skyldighet (skadeståndsskyldigheten) som uppstått genom verksamheten. Fullgörandet av denna skadeståndsskyldighet innebär att varan eller tjänsten är att anse som använd eller förbrukad i verksamheten (jfr

text: prop. 1993/94:99

text: sid. 209).

text: Den skadelidande bör äga rätt att till avdrag för ingående skatt på reparation eller ersättningsanskaffning av skadat eller förlorat gods under förutsättning dels att fråga är om förvärv för verksamheten som medför skattskyldighet, dels att avdraget kan styrkas med faktura utställd på den skadelidande (

text: prop. 1973:163

text: sid. 154).

text: Har den skadelidande möjligheten att få kostnadsersättning för skadan av skadevållande eller av försäkringsgivare bör detta inte inverka på den skadelidandes avdragsrätt. Även om skadan i sin helhet ersätts av annan bör därför avdragsrätt i princip föreligga. Utredningen föreslår att första stycket av anvisningarna till 17 § MF i förtydligande syfte kompletteras med en bestämmelse som innebär att förvärv eller införsel för verksamhet föreligger även om den skattskyldigas kostnader för förvärvet bestrids direkt eller slutligt av skadevållande eller försäkringsgivare (

text: prop. 1973:163

text: sid. 156).

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Vad menas med förvärv för att avhjälpa en skada?

text: Att avhjälpa

text: En skada kan uppstå av olika anledningar och avhjälpas på olika sätt. Om skadan uppstår på en egendom kan det avse både egen och annans egendom. Den som har lidit skadan kan till exempel få den skadade egendomen ersatt eller reparerad eller kompenseras för den inträffade skadan på annat sätt. Skadan kan avhjälpas av den som har orsakat skadan (den skadevållande), av den som har lidit skadan (den skadelidande) eller av någon annan (till exempel ett försäkringsbolag). I samband med avhjälpande av skadan kan det uppstå kostnader hänförliga till förvärv, eget arbete eller ersättning som ges ut på grund av den uppkomna skadan, exempelvis till den som har lidit skadan.

text: Förvärv

text: En beskattningsbar person som har gjort ett förvärv i sin skattepliktiga verksamhet i syfte att avhjälpa en skada kan ha avdragsrätt för ingående skatt på dessa kostnader. Med ett förvärv som kan medföra avdragsrätt för ingående skatt förstås att en vara eller tjänst anskaffas till verksamheten mot ersättning, d.v.s. att det sker en skattepliktig omsättning från säljare till köpare.

text: Att förvärvet eller kostnaden för förvärvet betalas av eller ersätts av någon annan än den som gör själva förvärvet saknar betydelse vid bestämmande av vem som har avdragsrätt för den ingående skatten på förvärvet. Det väsentliga för att avgöra vem som kan ha avdragsrätt är alltså vem som i sin skattepliktiga verksamhet har gjort förvärvet för att avhjälpa skadan.

text: Eget arbete

text: Om skadan avhjälps genom eget arbete kan det uppstå kostnader för det, exempelvis lönekostnader. Kostnaderna för sådant eget arbete avser dock inte något förvärv och därmed finns det inte någon ingående skatt på sådana kostnader. Avdragsrätt kan dock finnas för ingående skatt på kostnader för till exempel förvärv av material som används i samband med arbetet.

text: Ersättningsskyldighet är inte förvärv

text: En ersättningsskyldighet på grund av en inträffad skada kan uppstå för en eller flera andra som inte själva har gjort de förvärv som behövts för att avhjälpa skadan. En sådan ersättning kan till exempel vara en försäkringsersättning eller ett skadestånd. Kostnader till följd av sådan ersättningsskyldighet är inte kostnader för ett förvärv, d.v.s. det har inte skett någon omsättning mellan den som får ersättning och den som är ersättningsskyldig. Därför finns det inte någon avdragsrätt för den som är ersättningsskyldig.

text: 4.2 Vem kan ha avdragsrätt vid förvärv för att avhjälpa en skada?

text: Avdragsrätt i en verksamhet som medför skattskyldighet finns enligt huvudregeln i

text: 8 kap. 3 §

text: ML för ingående skatt som hänför sig till förvärv i verksamheten. Enligt bestämmelsens andra stycke finns avdragsrätt för ingående skatt som hänför sig till förvärv för avhjälpande av skador som uppstått i verksamheten även om en skadevållande eller försäkringsgivare står för kostnaden för förvärvet. Denna reglering är ett förtydligande av huvudregeln för avdragsrätt och har inte någon självständig betydelse. Avdragsrätten för ingående skatt påverkas inte av om någon annan än den som har gjort ett förvärv för att avhjälpa en skada betalar hela eller en del av kostnaden för detta förvärv.

text: Avdragsrätt vid avhjälpande av skador finns under samma förutsättningar som vid övriga förvärv i en beskattningsbar persons verksamhet. Det innebär att omfattningen av avdragsrätten för ingående skatt på kostnader för att avhjälpa skador inte går utöver vad som allmänt gäller för avdragsrätt. Det är endast den som har gjort ett förvärv i sin skattepliktiga verksamhet för att avhjälpa en skada som kan ha rätt till avdrag för ingående skatt som är hänförlig till avhjälpandet av denna skada, oberoende av vem som lidit skadan och vem som tar kostnaden för detta förvärv.

text: Avdragsrätten för avhjälpande av skador omfattar förvärv som en beskattningsbar person har gjort inom ramen för sin skattepliktiga verksamhet. Motsvarande gäller för den som inte är skattskyldig men som med stöd av

text: 10 kap.

text: ML har rätt till återbetalning av mervärdesskatt.

text: En vara eller en tjänst anses som förvärvad i en verksamhet endast om varan eller tjänsten ska användas eller förbrukas i verksamheten. När en skada har uppstått i eller på grund av verksamheten kan ett förvärv för att avhjälpa denna skada anses hänförligt till verksamheten oberoende av om den beskattningsbara personen är skadelidande eller skadevållande. Om förvärvet avser avhjälpande av skada på en egendom saknar det betydelse vem som äger egendomen.

text: En beskattningsbar person som gör ett förvärv i verksamheten för att avhjälpa en skada har avdragsrätt för den ingående skatten på förvärvet även om det är någon annan som ersätter/betalar kostnaden. Det innebär att om ett försäkringsbolag eller någon annan betalar hela eller delar av kostnaden för den beskattningsbara personens förvärv genom att utge till exempel en försäkringsersättning eller ett skadestånd så påverkas inte den beskattningsbara personens rätt till avdrag för den ingående skatten på förvärvet.

text: Rätt till avdrag ska normalt styrkas med en faktura. En faktura ska uppfylla samtliga krav på innehållet i en faktura enligt ML, bland annat ska den innehålla namn på den som har gjort förvärvet. En faktura kan bestå av flera separata handlingar som tillsammans uppfyller kraven enligt ML.

text: Den som har betalat ersättning för ett förvärv som har gjorts av någon annan, har inte avdragsrätt. Det gäller till exempel när ett försäkringsbolag eller en annan ersättningsskyldig betalar ersättning till någon för kostnader som hen har haft för att avhjälpa en skada. Det gäller även om sådan ersättning betalas med utgångspunkt från ett underlag där det framgår ett mervärdesskattebelopp, exempelvis en fakturakopia. Underlaget avser i ett sådant fall ett förvärv som gjorts av någon annan än den som har betalat ersättningen. Det angivna mervärdesskattebelopp är inte hänförligt till något förvärv hos den som betalat ersättningen och någon avdragsrätt finns därför inte även om mervärdesskattebeloppet ingår i den ersättning som betalas. Det är inte heller fråga om någon omsättning när en sådan ersättning betalas, eftersom ersättningen från till exempel ett försäkringsbolag eller en annan ersättningsskyldig inte motsvaras av ett tillhandahållande från mottagaren.

text: 5 Exempel

text: 5.1 En skattskyldig person avhjälper skadan

text: Ett bolag har fått i uppdrag att utföra några byggarbeten i en byggnad. Bolaget bedriver fullt ut mervärdesskattepliktig verksamhet. Bolagets anställda använder bolagets bil för att komma till byggarbetsplatsen. Under tiden bolagets bil stått parkerad i närheten av byggarbetsplatsen har bilen blivit skadad, den har fått en buckla på dörren.

text: Bolaget har anlitat en bilverkstad för att åtgärda bucklan och lackera om dörren. Efter genomfört arbete har bilverkstaden skickat en faktura på 37 500 kronor, inklusive 7 500 kronor i mervärdesskatt, till bolaget. Bolaget har rätt till avdrag för mervärdesskatten om 7 500 kronor i samband med avhjälpande av parkeringsskadan. Förvärvet är hänförligt till bolagets skattepliktiga verksamhet eftersom skadan har uppstått i samband med utförandet av ett uppdrag.

text: Bolaget har en försäkring som täcker skador som uppkommer i eller med anledning av deras verksamhet. Försäkringsbolaget beslutar att täcka bolagets kostnader i samband med avhjälpandet av parkeringsskadan med avräkning för självrisk. Försäkringsersättningen påverkar inte bolagets avdragsrätt för ingående skatt på de tjänster som bilverkstaden har tillhandahållit. Det gäller oavsett vilket belopp som försäkringen täcker.

text: 5.2 En privatperson avhjälper skadan

text: En flyttfirma har fått i uppdrag att flytta möbler och bohag för en familj. I samband med flytten tappar flyttfirmans anställda en TV-apparat som blir förstörd.

text: Familjen köper en ny TV-apparat och skickar fakturan från affären till flyttfirman med krav på ersättningen för hela beloppet. Flyttfirman avhjälper den inträffade skadan genom att ersätta familjen för hela kostnaden för förvärvet av den nya TV-apparaten.

text: Eftersom det är familjen och inte flyttfirman som har gjort förvärvet har flyttfirman inte rätt till avdrag för den ingående skatten på förvärvet av TV-apparaten.


identifier: Skatteverkets ställningstagande dnr 8-90525

nyckelord:
Förvaltningsrätt & förfarande
Inkomstskatt

title: Kontrolluppgift för ränta vid utlåning mellan privatpersoner via en digital plattform

text: Nytt: 2021-06-29

text: Detta ställningstagande ska inte längre tillämpas. Det ersätts av Skatteverkets ställningstagande 2021-06-24, dnr.

text: 1 Sammanfattning

text: Ett företag som förmedlar lån mellan privatpersoner och tar emot ränta från låntagaren för att därefter utbetala den till långivaren, ska lämna kontrolluppgift om inkomstränta och göra skatteavdrag med 30 procent.

text: Kontrolluppgiften ska avse den ränta som långivaren har erhållit enligt låneavtalet. Långivarens betalning av avgift till företaget påverkar inte uppgiften om inkomstränta. Det gäller även om företaget avräknar avgiften mot ränteinkomsten och därför tillgodoför långivaren ett lägre belopp.

text: Företaget ska också lämna kontrolluppgift om utgiftsränta för den ränta som låntagaren har inbetalat till företaget.

text: 2 Frågeställning

text: Penninglån kan lämnas mellan privatpersoner via en digital marknadsplats (s.k. plattform), som tillhandahålls av ett företag. Sådana lån benämns ofta som peer-to-peer-lån eller p2p-lån. Plattformsföretaget (nedan benämnt ”företaget”) agerar i det här fallet endast som mellanhand. Företaget bedriver ingen egen in- eller utlåningsverksamhet och tar därmed ingen kreditrisk. Det är alltså privatpersonerna som är långivare respektive låntagare enligt låneavtalet. Utlåning som förmedlas genom ett plattformsföretag behandlas i den statliga utredningen ”Gräsrotsfinansiering” (

text: SOU 2018:20

text: Utöver att förmedla lån mellan privatpersoner, ansvarar företaget vanligtvis för att upprätta låneavtal, hantera alla betalningsflöden mellan parterna, bedöma låntagarens kreditvärdighet, vid behov driva in betalning från låntagaren, m.m. För dessa tjänster betalas en s.k. serviceavgift till företaget.

text: Frågan är om företaget är skyldig att lämna kontrolluppgift om inkomst- och utgiftsränta och i så fall med vilket belopp, samt eventuell skyldighet att göra skatteavdrag från inkomstränta.

text: Ställningstagandet behandlar inte frågan om parterna får göra avdrag för de avgifter, som de erlägger till företaget.

text: 3 Gällande rätt m.m.

text: Kontrolluppgift ska lämnas om ränteinkomster för fysiska personer och dödsbon (

text: 17 kap.

text: 2 §§

text: skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: , SFL).

text: Uppgiftsskyldiga är andra juridiska personer än dödsbon och kontrolluppgift ska lämnas av den som har tillgodoräknat eller betalat ut ränta (

text: 17 kap. 3 §

text: SFL).

text: Kontrolluppgift ska lämnas om ränteutgifter för fysiska personer och dödsbon (18 kap. 1-2 §§ SFL).

text: Uppgiftsskyldiga är andra juridiska personer än dödsbon och kontrolluppgift ska lämnas av den som har tagit emot räntan (

text: 18 kap. 3 §

text: SFL).

text: Med ränta avses vanligtvis en förutsebar ersättning för en kredit, som beräknas med hänsyn till kreditens löptid och belopp.

text: Skatteavdrag ska göras från inkomstränta med 30 procent om kontrolluppgift ska lämnas för obegränsad skattskyldig person enligt

text: 17 kap.

text: SFL (10 kap. 15 § och 11 kap. 25 § SFL). Skatteavdrag ska däremot inte göras för en person, som inte är skattskyldig i Sverige för inkomsträntan.

text: 4 Bedömning

text: 4.1 Kontrolluppgift

text: Låntagaren ska enligt låneavtalet betala ränta på lånet till företaget. Det är vanligt att lånet härrör från flera långivare för att sprida kreditrisken. Företaget ansvarar för att inbetald ränta sedan tillgodoförs och utbetalas till rätt långivare med hänsyn till dennes andel av utlånat belopp. Företaget har alltså mot en avgift åtagit sig administrationen m.m. för att ta emot räntebetalningar från låntagaren och sedan tillgodoföra långivaren räntan.

text: 4.1.1 Inkomstränta

text: I förarbetena till lagstiftningen om kontrolluppgifter anges bl.a. att ”I de fall utbetalningen sker genom förmedling av någon annan, t.ex. då löner betalas genom en banks försorg, är det den som har lämnat förmedlingsuppdraget som skall lämna kontrolluppgiften.” (

text: prop. 2001/02:25 s. 175

text: Arbetsgivaren har gett banken i uppdrag att verkställa utbetalning av lön till respektive anställd med angett belopp. Banken uppträder alltså enbart som uppdragstagare för en betalningstjänst i sin bankverksamhet och ska därför inte lämna kontrolluppgift för löneutbetalningen. Skatteverket uppfattar att innebörden av uttalandet i propositionen är att det är arbetsgivaren och inte banken, som anses ha betalat ut lönen till den anställde.

text: Utbetalning av utdelning i ett avstämningsbolag hanteras av en värdepapperscentral, t.ex. Euroclear, som bl.a. för register över ägarna till bolaget i en aktiebok. Vid en aktieutdelning överför bolaget beslutad utdelning till värdepapperscentralen, som sedan ansvarar för att utdelningen utbetalas till respektive aktieägare i förhållande till deras aktieinnehav. Värdepapperscentralen anses ha betalat ut utdelningen och är därför skyldig att lämna kontrolluppgift enligt

text: 19 kap. 3 §

text: SFL (

text: prop. 2001/02:25 s. 101

text: ). Skatteverket anser att företagets verksamhet kan liknas vid en värdepapperscentral, som tar emot betalning för att sedan utbetala beloppet till rätt mottagare.

text: Skatteverket anser att ett företag ska lämna kontrolluppgift, om man har åtagit sig att utbetala ränta till rätt fordringsägare. Om t.ex. en bank har åtagit sig att utbetala ränta på en obligation till rätt fordringsägare, ska banken också lämna kontrolluppgift. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift förutsätter alltså inte att företaget själv är långivare och slutlig mottagare av räntan.

text: Sammantaget anser Skatteverket att företaget har betalat ut ränta till långivaren i den bemärkelse som avses i

text: 17 kap. 3 §

text: SFL och ska därför lämna kontrolluppgift om ränteinkomst. Uppgiften ska motsvara den ränta som låntagaren har betalat till företaget enligt låneavtalet med långivaren. Någon reducering ska inte ske i de fall företaget avräknar långivarens avgift till företaget och därför tillgodoför långivaren ett lägre belopp än den ränta som låntagaren har betalat.

text: 4.1.2 Utgiftsränta

text: Företaget åtar sig enligt avtal att administrera låntagarens räntebetalning till långivaren. Låntagaren betalar alltså sin ränta till företaget, som därefter utbetalar den till långivaren.

text: Skatteverket anser att företaget i sådant fall har tagit emot ränta från låntagaren i den bemärkelse som avses i

text: 18 kap. 3 §

text: SFL och ska därmed lämna kontrolluppgift om utgiftsränta. Uppgiften ska endast avse ränta och således inte inkludera eventuell avgift som låntagaren utöver ränta betalar till företaget.

text: 4.2 Skatteavdrag

text: Skatteavdrag ska göras från inkomstränta om kontrolluppgift ska lämnas enligt

text: 17 kap.

text: SFL (

text: 10 kap. 15 §

text: SFL).

text: Skatteverket anser att företaget är skyldig att lämna kontrolluppgift om tillgodoräknad eller utbetald inkomstränta och ska därför också göra skatteavdrag med 30 procent.