text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Denna rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/067/2026

text: -03 -08 22 20 4 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013

text: om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning). 2 Enligt art. 27.1 i DF ska den som ansöker om internationellt skydd ha rätt till ett effektivt rättsmedel, i form av överklagande eller omprövning i domstol av de faktiska och rättsliga omständigheterna när det gäller beslutet om överföring. I artikeln anges att om ett ensamkommande barn har en släkting som vistas lagligt i en annan medlemsstat och som kan ta hand om barnet, är denna medlemsstat ansvarig, förutsatt att det är för barnets bästa.

text: Sverige har infört art. 27.3 c som har införts i

text: 12 kap. 9 a § utlänningslagen (2005:716)

text: , se i övrigt RS/003/2021, Överklagandeproceduren i Dublinförordningen och i svensk rätt. 5

text: , p. 55. 6 EU-kommissionens Förordning

text: (EG) nr 1560/2003

text: av den 2 september 2003 om tillämpningsföreskrifter till

text: rådets förordning (EG) nr 343/2003

text: om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon medlemsstat.

text: Förslag till avgörande av generaladvokat Emiliou den 7 april 2022,

text: mål C-19/21

text: , p.97. 8 Se art. 22.1 DF. Lämnas inte ett svar inom två månader på en övertagandebegäran blir den anmodade MS blir ansvarig genom en s.k. tyst accept, se art. 22.7 DF.

text: 45 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , se även

text: 47 § samma lag

text: . 10 ”Företrädare” kan enligt art. 2 k) DF vara en person eller en organisation, men då ska en fysisk person utses. 11

text: 44 § förvaltningslagen

text: Art. 9 DF anger att om en familjemedlem till sökanden har beviljats internationellt skydd och som sådan har rätt vistas i en medlemsstat, ska den medlemsstaten ansvara för prövningen av ansökan om internationellt skydd, om de berörda personerna skriftligen uttryckt önskemål om detta.

nyckelord: Praxis Dublinförordningen

title: EU-domstolens dom C-19/21

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Bakgrund och syfte

text: 1.1 EU-domstolens dom den 1 augusti 2022 i

text: I rättsligt ställningstagande RS/003/2021, Överklagandeproceduren i Dublinförordningen och i svensk rätt, redogörs för ordningen i svensk rätt när en sökande överklagar ett beslut som fattats med stöd av Dublinförordningen (nedan benämnd DF).

text: I EU-domstolens rubricerade dom anges att en sökande har rätt till ett effektivt rättsmedel i ytterligare en annan situation i Dublinförordningenän överföringsbeslut, vilket går utöver vad som följer av DF:s ordalydelse. Det rör bestämmande av ansvarig medlemsstat, nämligen den situationen att en medlemsstat har avslagit en framställan om övertagande av ansvaret för prövningen av en ansökan om asyl (fortsättningsvis kallad ej-accept). Den situation det gäller är när en medlemsstat med stöd av art. 8.2 DF till en annan medlemsstat gör en framställan om övertagande av ett ensamkommande barn som har en släkting i denna medlemsstat. EU-domstolen uttalar att när en medlemsstat nekar en begäran om övertagande på denna grund ska barnet ha rätt att få ansvarsfrågan prövad i domstol i denna medlemsstat. Det innebär att om medlemsstat (MS) X begär att Sverige ska överta ansvaret för prövningen av ett ensamkommande barns ansökan om asyl på den grunden att barnet, som befinner sig i MS X, har en släkting i Sverige, och Sverige nekar övertagande, ska barnet kunna överklaga Sveriges ej-accept till svensk domstol.

text: Domen ger upphov till flera processuella frågor. Denna kommentar tar i huvudsak sikte på situationen när en annan MS begär att Sverige ska överta ansvaret för ett ensamkommande barn vilket vi nekar.

text: 2 Frågeställningar med anledning av domen

text: 2.1 EU-domstolens dom och direkt effekt

text: Genom Sveriges medlemskap i EU har riksdagen (

text: 10 kap. 6 § regeringsformen

text: ) överlåtit delar av sin beslutanderätt i rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter till EU.

text: EU-domstolen har (dom EG 26/62) fastställt EU:s lagstiftnings direkta effekt. I domen uttalar domstolen att EU-rätten inte bara skapar skyldigheter för medlemsstaterna utan även rättigheter för privatpersoner. Privatpersoner kan därför dra fördel av dessa rättigheter och direkt åberopa EU-rätten i nationella domstolar, oberoende av om det finns rättsmedel i den nationella lagstiftningen.

text: Principen om direkt effekt rör primärrätten men även rättsakter som kommer från sekundärrätten, det vill säga rättsakter som är antagna av EU-institutionerna, såsom förordningar, direktiv och beslut. Förordningar har alltid direkt effekt och är direkt tillämpliga i medlemsstaterna. EU-domstolen uttolkar EU-rätten, bl.a. EU:s förordningar och direktiv och dess avgöranden blir en del av EU-rätten.

text: DF har således direkt effekt. Nationell rätt kan därmed bara komplettera förordningen i delar som inte kan anses ingå i förordningens regelverk.

text: EU-domstolen har i

text: nu funnit att DF ska tolkas så att det även finns en möjlighet för ett asylsökande ensamkommande barn att överklaga en medlemsstats beslut att avslå en framställan om övertagande enligt art. 8.2 DF. Detta är en ytterligare grund för överklagande enligt DF än överklagande av överföringsbeslut, vilka kan överklagas enligt någon av de alternativa möjligheterna i art. 27.3 DF. Domstolen uttalar att denna rätt till överklagande härleds från art. 27.1 DF. Domstolens dom är tydlig och innebär att DF innehåller en överklagandemöjlighet för ett asylsökande ensamkommandet barn som inte tidigare tillämpats. Överklagandemöjligheten ska tillämpas utan hinder av att nationell lag inte reglerar situationen.

text: 2.2 När är en ej-accept överklagbar?

text: I art. 21 DF finns regler om framställan av övertagande. I art. 21.3 andra stycket anges att EU-kommissionen ska fastställa tillämpningsföreskrifter om förfarandet, vilket kommissionen har gjort genom EU-kommissionens förordning 1560/2003 (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna). I artikel 5.2 i tillämpningsföreskrifterna redogörs för ett omprövningsförfarande för bl.a. framställan om övertagande.

text: Om den anmodade MS avslår en framställan om övertagande, kan den anmodande MS begära omprövning inom vissa tidsfrister, som den anmodade MS bör besvara inom två veckor. EU-domstolen har i

text: mål C-47/17

text: och

text: slagit fast att denna tidsfrist på två veckor sätter en definitiv slutpunkt för omprövningsförfarandet, oavsett om den anmodade MS svarar på den anmodande MS:s framställan om omprövning inom den tiden eller inte.

text: Generaladvokaten har i sitt förslag till avgörande i

text: anfört att det enbart är den ej-accept som sätter ett definitivt avslut på förfarandet för fastställandet av ansvarig medlemsstat som är att anse vara det slutliga beslutet som kan överklagas. Detta är antingen när möjligheten att begära omprövning av en ej-accept har löpt ut eller när fristen för att besvara en begäran om omprövning har löpt ut.

text: Med hänsyn till denna argumentation anser Migrationsverket att det är först när en ej-accept blir slutgiltig som den kan överklagas, vilket kan ske vid olika tidpunkter beroende på om det sker ett omprövningsförfarande i ärendet eller inte. Frågan är när en ej-accept är slutlig och därmed överklagbar.

text: Om en MS i enlighet med art. 21.1 DF begär att en annan MS ska överta ansvaret för prövningen av ansökan om asyl har den anmodade MS att inom två månader besvara framställan om övertagande. Om den anmodade MS inom denna frist om två månader besvarar övertagandeframställan med en ej-accept kan den anmodande MS begära att framställan prövas på nytt., dvs. inleda ett omprövningsförfarande enligt art. 5.2 tillämpningsföreskrifterna. Begäran om omprövning måste ske senast inom tre veckor från mottagandet av avslaget från den anmodade MS. Detta innebär således att om den anmodande MS inte begär omprövning inom tre veckor från att avslaget mottogs kommer den anmodade MS:s ej-accept bli slutlig och därmed överklagbar vid tidpunkten då möjligheten att begära omprövning har löpt ut.

text: För det fall att den anmodande MS däremot inom treveckorsfristen begär omprövning på den anmodade MS:s avslag kommer denna MS:s ej-accept bli slutlig först när omprövningsförfarandet är definitivt avslutat, vilket är senast när tvåveckorstidsfristen för att besvara en begäran om omprövning i artikel 5.2 i tillämpningsföreskrifterna löpt ut, om inte den anmodade MS lämnar svar på begäran om omprövning innan dess. Med denna tolkning om att en ej-accept kan överklagas först när den är att anse som slutlig, minskar också risken för att det uppstår litispendens - dvs. att en ej-accept överklagas av den enskilde samtidigt som det pågår ett omprövningsförfarande mellan de två Dublinstaterna.

text: Även om ej-accepten enligt ovanstående riktar sig till den anmodande staten, får den till följd av EU-domstolens dom anses utgöra ett överklagbart beslut i förhållande till den enskilde, och en överklagandehänvisning som riktar sig till den enskilde ska lämnas.

text: Migrationsverkets uppfattning är att en ej slutlig ej-accept inte är överklagbar, men det är domstolen som har att avgöra frågan, varför ett överklagande i denna situation får anses vara ett överklagande. Skulle det dock komma in ett överklagande i ett tidigare skede än efter den slutliga ej-accepten enligt ovanstående resonemang, ska det rättidsprövas och sedan skickas till migrationsdomstolen. Vi måste underrätta domstolen för det fall att den anmodande staten återkommer med en begäran om omprövning för att minska risken för att det uppstår litispendens.

text: 2.3 Processuella frågor om behörighet, delgivning m.m.

text: Det är migrationsdomstolen som i enskilda ärenden kommer att få ta ställning till olika processuella frågor. I

text: 1 kap. 9 § utlänningslagen (2005:716)

text: anges att det som föreskrivs om avvisning och utvisning i

text: utlänningslagen

text: i tillämpliga delar gäller beslut om överföring enligt DF. Enligt

text: 14 kap. 3 § utlänningslagen

text: får Migrationsverkets beslut om avvisning eller utvisning överklagas till en migrationsdomstol. Eftersom EU-domstolen nu har uttolkat att art. 27.1 DF även omfattar överklagande i det nu aktuella fallet (se avsnitt 2.1 ovan) och att detta är direkt tillämpligt, bör ett överklagande omfattas av ovan nämnda bestämmelser i

text: utlänningslagen

text: och migrationsdomstolen är alltså behörig domstol.

text: Dublinförordningen reglerar inte ett barns rättshandlingsförmåga eller processbehörighet och nationella regler blir därmed tillämpliga. Barn har inte rättshandlingsförmåga i Sverige och kan inte vara part i domstol. Ett ensamkommande barn måste företrädas av en vuxen person. Enligt art. 6.2 DF har ett ensamkommande barn rätt till en företrädare i alla förfaranden som anges i DF. Det är alltså företrädaren i MS X som kan vara behörig att överklaga en ej-accept till migrationsdomstolen. EU-domstolen har i

text: slagit fast att en släkting i den anmodade MS (Sverige) inte har rätt att överklaga en ej-accept.

text: Fristen för att överklaga en ej-accept är som vanligt tre veckor efter underrättelse. Med hänsyn till att den anmodande staten bör underrätta om vår slutliga ej-accept, och att överklagandefristen börjar löpa först då, kan det dröja en tid tills ett eventuellt överklagande inkommer. När ett överklagande inkommer efter tre veckor bör vi genom kommunikation med anmodande MS (X) ta reda på när barnets företrädare i den staten har underrättats om vår överklagbara ej-accept. Detta för att kunna göra en rättidsprövning vid ett överklagande.

text: Om vi däremot kan fastställa att ett överklagande har inkommit inom överklagandefristen, dvs. mindre än tre veckor efter vår överklagbara ej-accept, finns det inget behov att utreda när underrättelse har skett.

text: Vid överklagande måste vi underrätta den anmodande staten (MS X) om att ett överklagande har skett, och likaså när domstolen har avgjort målet och domen vunnit laga kraft.

text: 2.4 Kan domen tillämpas på begäran om övertagande enligt andra artiklar än artikel 8 Dublinförordningen?

text: Domen rörde begäran om övertagande när det fanns en släkting i en annan medlemsstat enligt art. 8.2 DF. Argumentationen för domslutet är i korthet ensamkommande barns särskilt utsatta situation och att barnets intresse bör väga tungt.

text: Artikel 8.1 DF rör ett ensamkommande barn som har en familjemedlem inklusive syskon i en annan MS. Artikel 8.2 rör andra ”släktingar” än familjemedlemmar till ett ensamkommande barn.

text: Artikel 8.3 DF rör situationen när ett ensamkommande barn har familjemedlemmar eller släktingar som avses i art. 8.1 eller 8.2 som vistas i mer än en MS. Då ska ansvarig MS fastställas utifrån vad som är bäst för barnet.

text: Migrationsöverdomstolen har i

text: MIG 2020:4

text: uttalat att Migrationsverkets beslut att inte samtycka till att ta över ansvaret för en asylsökande efter en framställan enligt Dublinförordningen från en annan medlemsstat inte kan överklagas. Det avgörandet rörde art. 9.

text: ”Familjemedlemmar” till ett ensamkommande barn i art. 8.1 är närmare än andra ”släktingar” i art. 8.2. Migrationsöverdomstolens avgörande bör fortfarande ha giltighet eftersom det rörde en annan situation än EU-domstolens avgörande och även därför att det inte finns samma syfte, nämligen den utsatta situation som ett ensamkommande barn befinner sig i. Man kan av domen dra slutsatsen att överklagandemöjligheten för en nekad accept enligt art. 8 bör ges i DF pga. att det rör sig om ensamkommande barn, som har ett starkare skydd.

text: Utan uttryckligt stöd i domstolsavgörande av EU-domstolen eller Migrationsöverdomstolen bör Migrationsverket därför inte tillämpa domen i andra ej-accepter, än de som rör begäran från andra MS om övertagande med stöd av artiklarna 8.1, 8.2 eller 8.3 DF. Rätten att överklaga en ej-accept bör alltså inte gälla för andra artiklar än dessa.


doctype: kommentar

text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Detta rättsliga ställningstagande/denna rättsutredning/rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-12 2.0 Friskrivningsklausul RA/067/2026

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013

text: om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd 2

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU av den 13 december 2011

text: om normer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet Fördraget om Europeiska Unionen 4 Se punkt 78 i aktuellt avgörande. 5

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013

text: om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning)

text: Se punkt 78 i aktuell dom.

text: Se avsnitt 2.2.1 i RS/065/2021 där närmare vägledning ges kring i vilka situationer en ansökan om asyl utifrån nationell- och EUD praxis inte bör avvisas och istället prövas i Sverige.

text: Frågan om hur uppgifter ska lämnas ut berörs inte i domen från EUD däremot finns det en del resonemang i förslag till avgörande av generaladvokat Laila Medina, föredraget den 25 januari 2024 i

text: Mål C-753/22

text: QY mot Bundesrepublik Deutschland, se bl.a. p. 54 för förordningens tillämplighet och p. 85 och framåt för samarbete och utbyte av uppgifter mellan MS. 9 Jmf. här ex. EUD dom

text: p. 42 och 43 där domstolen ansett att man inte kan bortse från det uttryckliga kravet på skriftligt samtycke i art. 9 och art. 17.2 DF. Se även

text: MIG 2016:20

text: där Migrationsöverdomstolen ansett att krav på skriftligt samtycke i

text: artikel 17.2

text: DF är tydligt och inte kan bortses från. 10 Art. 34.2 DF.

text: Se i detta avseende även p. 90 i generaladvokatens avgörande där det framgår att det i detta avseende är det viktigt att notera att artikel 31.3 i APD kräver att medlemsstaten säkerställer att prövningsförfarandet avslutas inom sex månader från det att ansökan lämnats in och att denna sexmånadersperiod är därför den längsta tid som medges för behandlingen av en ansökan under normala omständigheter. 12 Se art. 34.5 DF där det framgår att den anmodade medlemsstaten ska vara skyldig att svara inom fem veckor och att alla förseningar med att svara vederbörligen ska motiveras.

text: Artikel 78.2 a i Fördraget om Europeiska Unionens funktionssätt

text: . 14 Se bl.a. punkt 63, 67- 69, C- 753/22. 15 Punkt 74-76,

text: . 16 Punkt 79,

text: Se art. 4.3 SGD och art. 10.3 APD och punkt 62 och 71-72 i

publisher: Migrationsverket

status: gällande

title: EU-domstolens dom C-753/22

org: migr

text: Fakta om rättsliga kommentarer

type: rubrik

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

type: stycke

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Bakgrund och syfte

text: 1.1 EU-domstolens dom den 18 juni 2024

text: mål C-753/22

text: I EU-domstolens rubricerade dom anges att när den behöriga myndigheten i en medlemsstat inte kan använda sig av den möjlighet som ges i art. 33.2 a i direktiv 2013/32 (APD) att avvisa en ansökan om internationellt skydd från en sökande som av en annan medlemsstat redan har beviljats ett sådant skydd, på grund av att sökanden löper en allvarlig risk att utsättas för omänsklig eller förnedrande behandling i den andra medlemsstaten, i den mening som avses i art. 4 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (fortsättningsvis stadgan), är myndigheten skyldig att göra en ny individuell, fullständig och uppdaterad prövning av ansökan i samband med ett nytt förfarande för internationellt skydd i enlighet med Skyddsgrundsdirektivet (SGD) och APD. Vid denna prövning ska nämnda myndighet fullt ut beakta den andra medlemsstatens beslut att bevilja sökanden internationellt skydd och de omständigheter som ligger till grund för detta beslut.

text: Av domen följer vidare att, med beaktande av principen om lojalt samarbete (art. 4.3 första stycket FEU ) måste dessutom den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ska pröva den nya ansökan, så snart som möjligt, upprätta ett informationsutbyte med den behöriga myndigheten i den medlemsstat som tidigare beviljat samma sökande internationellt skydd. I detta avseende ska den förstnämnda myndigheten underrätta sistnämnda myndighet om den nya ansökan, översända uppgifter om dess ståndpunkt med avseende på denna nya ansökan och begära att den sistnämnda myndigheten inom rimlig tid översänder de uppgifter som den förfogar över och som lett till att skyddsstatus beviljats.

text: Domen har medfört flertalet frågeställningar såsom hur ett informationsutbyte ska ske mellan medlemsstaterna och om man i de fall som domen tar sikte på kan etablera ett utbyte av information inom ramen för Dublinförordningens (DF) bestämmelser.

text: Denna rättsliga kommentar tar sikte på att klargöra de rättsliga frågor som domen gett upphov till samt att ge verksamheten stöd vid den praktiska tillämpningen av domen. Under respektive rubrik i den rättsliga kommentaren ges därför svar på de frågor som uppkommit till följd av domen.

text: För stöd avseende tillämpningen av 33.2 a APD, som i svensk rätt implementerats i

text: 5 kap. 1 b § första stycket 1 utlänningslagen

text: , hänvisas till RS/065/2021.

text: 2. Frågeställningar med anledning av domen

text: 2.1 Hur brett ska domstolen dom tolkas?

text: I aktuellt mål rör det sig om att en medlemsstat inte kan avvisa asylansökan med stöd av art. 33.2 a APD på grund av att den sökande i den medlemsstat som beviljat internationellt skydd riskerar att utsättas för en kränkning av art. 4 i stadgan.

text: Den fråga som uppkommer är därför om de skyldigheter som följer av domstolens dom även gäller i fall där ansökan om asyl inte kan avvisas av andra skäl än att den sökande riskerar att utsättas för en kränkning av art. 4 i stadgan i den medlemsstat som beviljat den sökande internationellt skydd.

text: I domen uttalar sig EUD generellt om när art. 33.2 a APD inte kan tillämpas. Det som motiverar skyldigheterna till följd av att en ansökan inte kan avvisas är intresset av att i möjligaste mån säkerställa samstämmighet mellan de beslut som fattas av de behöriga myndigheterna i två medlemsstater om en och samma tredjelandsmedborgares eller statslös persons behov av internationellt skydd. Detta kan inte anses gälla endast i fall där det är just risken för artikel 4kränkning som leder till att en ny prövning måste göras utan även när man i andra fall inte kan tillämpa art. 33.2 a APD. Domstolens uttalande måste snarare betraktas som gällande i allmänhet för situationer där två medlemsstater ska pröva en och samma individs skyddsbehov. Migrationsverket bedömer därför att skyldigheterna gäller oavsett av vilket skäl vi inte kan avvisa asylansökan för en person som har beviljats internationellt skydd i en annan medlemsstat.

text: Domen får mot bakgrund av ovan konsekvenser i samtliga fall där vi bedömer att vi inte kan avvisa ansökan om asyl, dvs. oaktat om det exempelvis skulle röra sig om att ansökan inte kan avvisas på grund av risk för en kräkning av art. 4 i stadgan, eller att en avvisning skulle vara i strid med art. 8 Europakonventionen etc.

text: I RS/065/2021 rättsligt ställningstagande angående avvisning av ansökan om uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 1 b § utlänningslagen

text: ges närmare stöd för när en ansökan om asyl inte bör avvisas.

text: 2.2 Hur ska informationsutbytet mellan medlemsstaterna gå till?

text: Av domstolens dom följer ett tydligt krav för den medlemsstat som ska pröva den nya ansökan att så snart som möjligt upprätta ett informationsutbyte med den behöriga myndigheten i den medlemsstat som tidigare beviljat den sökande skydd. Domstolen ger däremot inte svar i frågan om hur informationsutbytet ska ske. Den fråga som uppkommit mellan medlemsstaterna till följd av domen är om informationsutbytet kan ske genom Dublinförordningens bestämmelser och om det i sådana fall krävs ett skriftligt samtycke från den sökande.

text: Det är Migrationsverkets uppfattning att medlemsstaterna i fall där en ansökan om asyl ånyo prövas till följd av att ansökan inte kan avvisas enligt

text: kan tillämpa art. 34 DF gällande utbyte av information mellan medlemsstaterna och att utbyte av information bör ske genom denna bestämmelse.

text: Av art. 34.1 DF följer att varje medlemsstat, till den medlemsstat som begär det ska vidarebefordra sådana personuppgifter om sökanden som är lämpliga, relevanta och inte mer omfattande än vad som krävs för att

text: a) fastställa ansvarig medlemsstat, b) pröva ansökan om internationellt skydd, c) uppfylla alla skyldigheter som följer av denna förordning.

text: Av punkten 7. i samma artikel följer att de utväxlade uppgifterna bara får användas för de ändamål som anges i punkt 1. I de fall en medlemsstat skulle begära information om den sökande för att pröva ansökan om internationellt skydd skulle således förutsättningarna i art. 34.7 jmf. med 34.1 b DF vara uppfyllda varför man kan använda Dublinförordningens art. 34 för att få viss information om den sökande.

text: Vilka uppgifter som i dessa fall får lämnas ut framgår av art. 34.2 a-g. Det kan vara uppgifter om den sökandes identitet, resvägar, när tidigare ansökan om asyl lämnats in etc. Dessa uppgifter kan vi således lämna ut och få av andra medlemsstater så länge syftet i artikeln är uppfyllt. I dessa fall krävs inte samtycke från den sökande.

text: Möjligheten att begära ut uppgifter om den sökandes asylärende framgår av art. 34.3 DF. Av artikeln följer att det är den ansvariga medlemsstaten som, om det skulle krävas i samband med prövningen av ansökan om internationellt skydd, får begära att en annan medlemsstat lämnar ut de uppgifter som sökanden åberopat till stöd för sin ansökan och skälen för eventuella beslut.

text: Av punkten 3 framgår även att det enbart är den ansvariga medlemsstaten som har rätt att begära dessa uppgifter. Även om den medlemsstat som ånyo har att pröva ansökan om asyl inte är den ansvariga medlemsstaten, får vi eftersom det rör sig om en ny och fullständig prövning av ansökan om asyl, och då det inte finns en fullständig harmonisering inom unionen, anse att vi i detta fall är den ansvariga medlemsstaten då vi ånyo prövar en ansökan om asyl pga. att det inte är möjligt att avvisa ansökan enligt

text: utlänningslagens

text: 5 kap. 1 b § första stycket 1.

text: Det följer vidare av punkten 3 att uppgifterna endast får lämnas ut om personen som ansöker om internationellt skydd skriftligen gett sitt samtycke till detta och att den sökande i så fall måste känna till vilka specifika uppgifter han eller hon har samtyckt till att lämna ut. Det är Migrationsverkets uppfattning att samtyckeskravet i artikeln är uttryckligt varför det inte kan bortses från. En begäran om att få lämna ut eller få ta del av information måste därför uppfylla artikelns krav om samtycke från den sökande. För det fall en sökande inte ger sitt samtycke kan vi inte begära att få ta del av information enligt punkten 3, däremot kan vi efterfråga de uppgifter som vi kan ta del av utan den sökandes samtycke.

text: 2.2.1 Inom hur lång tid ska informationen lämnas ut?

text: Av domen följer att den medlemsstat som ska pröva ansökan om asyl ska upprätta kontakt med den tidigare medlemsstaten om den nya ansökan och begära att den myndighet som tidigare prövat ansökan om asyl inom rimlig tid översänder de uppgifter som den förfogar över och som lett till att flyktingstatus beviljats.

text: I domen ges inte några närmare riktlinjer kring vad som avses med rimlig tid.

text: Det är Migrationsverkets uppfattning att en förfrågan bör besvaras så snabbt som möjligt och senast inom fem veckor efter att en förfrågan inkommit. Fristen om att en begäran om information ska besvaras inom fem veckor följer av artikeln och medlemsstaterna jobbar redan jobbar inom dessa frister. För det fall en begäran inte kan besvaras inom fem veckor bör Migrationsverket informera den medlemsstat som bett om att få information om att begäran inte kan besvaras inom tid och skälen för detta. Likaså kan vi som medlemsstat, om vi inte mottagit svar inom fem veckor, skicka en påminnelse till den mottagande medlemsstaten.

text: 2.3 Utbyte av information utanför Dublinförordningens bestämmelser

text: Det kan förekomma att en medlemsstat skickar en begäran om att få ut information om en sökande i situationer som inte täcks av förordningens bestämmelser. En sådan förfrågan får hanteras inom ramen för nationella sekretessbestämmelser.

text: 2.4 Vad innebär det att ange sin ståndpunkt?

text: Den medlemsstat som ånyo ska pröva ansökan om asyl är enligt EU-domstolen skyldig att i samband med informationsutbytet med den medlemsstat som tidigare beviljat den sökande skydd underrätta den medlemsstaten om den nya ansökan och att översända uppgifter om dess ståndpund med avseende på den nya ansökan.

text: För Migrationsverkets del innebär det att vi i samband med att utbyte om information etableras med den tidigare medlemsstaten även ska informera denna medlemsstat om att vi ånyo kommer att pröva ansökan om asyl och att vi bedömt att vi inte kan avvisa ansökan enligt art. 33.2 a APD samt att det är anledningen till att myndigheten önskar få ta del av information om den sökandes ärende.

text: 2.5 Vad innebär det att fullt ut beakta en annan medlemsstats beslut att bevilja sökanden internationellt skydd?

text: I aktuell dom konstaterar EU-domstolen att i de fall en sökandes ansökan inte kan avvisas enligt art. 33.2 a APD ska den medlemsstat som ånyo ska pröva den sökandes ansökan fullt ut beakta det tidigare beslutet och de omständigheter som låg till grund för beslutet. För att förstå innebörden av domstolen uttalande i denna del behöver det ses i ljuset av övriga överväganden i domen.

text: EU-domstolen konstaterar inledningsvis i denna del att unionslagstiftaren ännu inte fullständigt har konkretiserat målet om en enhetlig asylstatus för tredjelandsmedborgare som gäller i hela unionen. Inte heller har unionslagstiftaren i nuläget fastställt någon princip om att medlemsstaterna är skyldiga att automatiskt erkänna beslut om beviljande av flyktingstatus som antagits av en annan medlemsstat. Även om det står medlemsstaterna fritt att föreskriva ett automatiskt erkännande föreligger således inte någon sådan skyldighet.

text: Domstolen uttalar vidare att under de omständigheter som är aktuella i målet, ska denna myndighet göra en ny individuell, fullständig och uppdaterad prövning av villkoren för beviljande av flyktingstatus. Även om den myndighet som ånyo har att pröva den sökandes behov av skydd inte är skyldig att bevilja den sökande flyktingstatus enbart av det skälet att vederbörande tidigare har beviljats flyktingstatus genom beslut av en annan medlemsstat, måste myndigheten fullt ut beakta det tidigare beslutet och de omständigheter som ligger till grund för beslutet. Syftet med efterföljande informationsutbyte är att göra det möjligt för myndigheten i den medlemsstat som mottagit den nya ansökan att utföra den prövning som ankommer på den inom ramen för förfarandet för internationellt skydd med full kännedom om tidigare beslut och grunden för det”.

text: För Migrationsverkets del innebär det således att vi, utifrån den information vi har fått om den sökandes ärende från den medlemsstat som tidigare har beviljat den sökande internationellt skydd, ska beakta de omständigheter och information som finns i ärendet och väga in det i bedömningen av den sökandes ansökan om asyl. Utifrån vad som framkommer i det enskilda ärendet är det däremot inte säkert att vi kommer landa i samma bedömning som den medlemsstat som tidigare utrett den sökandes rätt till internationellt skydd. Exempelvis kan den sökandes skyddsbehov gentemot hemlandet ha prövats för flertalet år sedan och förhållandena i hemlandet därefter ändrats. Utgångspunkten är liksom i andra asylärenden, att ansökningar om internationellt skydd ska prövas individuellt, objektivt och opartiskt mot bakgrund av exakt och aktuell information vilket kan utgöra skäl för att vi landar i en annan bedömning oaktat att vi har beaktat den tidigare medlemsstatens beslut.

type: stallningstagande


text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: ange datum nummer innehåll XX/XXX/XXXX

text: -0 7 -0 24 20 4 D yr St

text: Ett ensamkommande flyktingbarns ovillkorliga rätt till återförening med sina föräldrar medför att, när föräldrarna beviljas uppehållstillstånd, även minderåriga syskon ska beviljas uppehållstillstånd, om inte särskilda omständigheter tyder på att de inte har ett beroendeförhållande till sina föräldrar.

text: Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

text: Se artikel 3.2 c i familjeåterföreningsdirektivet. 3 När den svenska lagstiftaren valt att utsträcka rätten till familjeåterförening enligt direktivet innebär det att EU-domstolens praxis gällande tolkningen och tillämpningen av direktivet kan behöva beaktas även i situationer som involverar personer som i och för sig inte omfattas av dess tillämpningsområde. Se bl.a. EU-domstolens avgörande i mål nr

text: i vilket domstolen uttalade att EU-domstolen är behörig att tolka artikel 12.1 i familjeåterföreningsdirektivet när den nationella domstolen skulle pröva frågan om rätt till familjeåterförening för en person som hade status som alternativt skyddsbehövande, när den nationella bestämmelsen hade gjorts tillämplig i en sådan situation på ett direkt och ovillkorligt sätt genom nationell rätt. 4 I sammanhanget avsågs ett sådant särskilt beroendeförhållande som kan ligga till grund för uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: grundar sig på unionsrätten, medan

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: är en nationell bestämmelse, som inte grundar sig på unionsrätten. Jfr

text: MIG 2022:11

text: och RS/001/2022 om relevant tidpunkt för bedömning av barns ålder i ärenden om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning. 7 Jfr bl.a. Rättsutredningen om Migrationsverkets prövningsram i ärenden om uppehållstillstånd, dnr. 1.3.4-2021-15000,

text: MIG 2007:33

text: och

text: UM 1198-06

text: . 8 Se bl.a.

text: prop. 2005/06:72 s. 28

text: och

text: prop. 2020/21:191 s. 82

text: . Se också

text: SOU 2025:95 s. 138

text: . 9 Se

text: prop. 2020/21:191

text: bet. 2020/21:SfU28

text: rskr. 2020/21:412

text: , jfr också

text: SOU 2025:95 s. 138

text: Jfr föregående stycke och

text: MIG 2025:14

text: 11 Se

text: MIG 2025:14

text: och RS/001/2022 och där redovisad rättspraxis. 12 Jfr

text: MIG 2009:29

text: och

text: MIG 2015:21

text: . Se också

text: MIG 2016:13

text: . 13 Jfr bl.a.

text: Artikel 1 i Barnkonventionen

text: , av vilken framgår att varje människa under 18 år är ett barn. 14 Jfr EU-domstolens avgörande i mål nr

text: I huvudsak 5 kap. 3 a § första stycket 2 (om uppehållstillstånd på grund av tidigare hushållsgemenskap och särskilt beroendeförhållande) och tredje stycket 3

text: utlänningslagen

text: (om uppehållstillstånd på grund av synnerliga skäl). 16

text: 5 kap. 3 g § andra stycket utlänningslagen

text: . 17 Se

text: 2 kap. 1 § utlänningslagen

text: och

text: 4 kap. 23 § utlänningsförordningen (2006:97)

text: , jfr också

text: MIG 2007:30

text: MIG 2007:54

text: och

text: MIG 2009:1

text: . 18 Se

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: . 19 Vilket bland annat kan förklaras av att det som avses med uttrycket ”uppehållstillstånd för bosättning” i princip är ett permanent uppehållstillstånd. 20 Se

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: . 21 Se

text: 5 kap. 3 f § utlänningslagen

text: Se

text: prop. 2020/21:191 s. 112

text: . 23 Jfr EU-domstolens avgörande i mål nr.

text: och RS/081/2021 om försörjningskravet i

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: , s. 29. 24 Jfr

text: MIG 2011:11

text: och

text: MIG 2012:1

text: . 25 Jfr bl.a.

text: MIG 2012:1

text: , RS/037/2021 om kraven på klarlagd identitet och pass i ärenden om uppehållstillstånd RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 Europakonventionen

text: . Även

text: MIG 2025:14

text: är relevant i sammanhanget, i och med att Migrationsöverdomstolen återförvisade målet till Migrationsverket med motiveringen att Migrationsverket inte hade tagit ställning till om det fanns förutsättningar för att medge bevislättnad.

nyckelord:
Praxis
Lagstiftning
Uppehållstillstånd
Ensamkommande barn

title: Migrationsöverdomstolens avgörande i MIG 2025:14

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Syfte

text: Denna rättsliga kommentar förklarar hur Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2025:14

text: ska tolkas och hanteras samt ger stöd i handläggningen av ärenden om uppehållstillstånd som rör syskon till ensamkommande barn som ansöker med sina föräldrar.

text: 2 Migrationsöverdomstolens avgörande i

text: MIG 2025:14

text: Den 9 december 2025 meddelade Migrationsöverdomstolen dom i mål

text: MIG 2025:14

text: med följande sammanfattning.

text: Målet rörde frågan om anhöriginvandring för föräldrar och syskon till AA som hade beviljats permanent uppehållstillstånd som flykting i oktober 2022. AA:s föräldrar och underåriga syskon ansökte om uppehållstillstånd för att återförenas med henne. Vid tidpunkten för ansökningarna var AA och hennes syskon underåriga. Föräldrarna beviljades tidsbegränsade uppehållstillstånd på grund av anknytning till AA medan syskonens ansökningar avslogs av Migrationsverket och migrationsdomstolen.

text: Av Migrationsöverdomstolens avgörande kan bland annat följande utläsas.

text: Till följd av ändringar i

text: utlänningslagen

text: beviljas numera tidsbegränsade istället för permanenta uppehållstillstånd på grund av anknytning (

text: 5 kap. 3 g § utlänningslagen

text: [2005:716]). Detta medför att föräldrar som huvudregel inte längre kan vara anknytningspersoner till sina medsökande barn.

text: En av frågorna i EU-domstolens

text: mål C-560/20

text: var om EU-rätten krävde att en vuxen syster beviljades uppehållstillstånd, om konsekvensen annars skulle bli att ett flyktingbarn tvingades avstå sin rätt till familjeåterförening. Föräldrarna var de enda som kunde ta hand om den allvarligt sjuka systern och gav henne daglig personlig omvårdnad. Det var därför omöjligt för dem att lämna henne ensam och återförenas med sitt barn.

text: Att det ensamkommande barnet förlorade sin rätt till familjeåterförening med föräldrarna för att systern nekades uppehållstillstånd skulle strida mot både familjeåterföreningsdirektivets syfte och de krav för respekten för privat- och familjelivet och underårigas rättigheter som följer av EU:s rättighetsstadga .

text: Det hade inte framkommit några sådana exceptionella omständigheter som i

text: mål C-560/20

text: . Frågan var i stället om omständigheten att syskonen var underåriga var tillräcklig för att de skulle beviljas uppehållstillstånd.

text: Underåriga är normalt sett beroende av sina föräldrars omvårdnad och har en rätt att upprätthålla relationen med båda sina föräldrar. Så länge det inte finns omständigheter som tyder på att en underårig inte har ett beroendeförhållande till sina föräldrar, till exempel på grund av giftermål eller att omvårdnaden sköts av någon annan än föräldrarna, bör utgångspunkten vara att det finns ett sådant beroendeförhållande som medför att det är omöjligt för föräldrarna att förena sig med det ensamkommande flyktingbarnet utan att ta med sig underåriga syskon. Att neka tillstånd till underåriga syskon skulle i sådana situationer medföra att det ensamkommande flyktingbarnet förlorade sin ovillkorliga rätt till återförening med föräldrarna.

text: I likhet med underinstanserna ansåg Migrationsöverdomstolen att det inte fanns ett särskilt beroendeförhållande mellan AA och hennes syskon eller att det fanns synnerliga skäl för att bevilja dem uppehållstillstånd. Syskonen kunde därför inte beviljas uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap.

text: 3 a § första stycket 2

text: eller

text: tredje stycket 3

text: utlänningslagen

text: AA var 19 år vid tidpunkten för Migrationsöverdomstolens avgörande, men skulle anses vara ett barn vid prövningen av syskonens ansökningar. Syskonen var, eller var vid ansökningstillfället, underåriga. Det hade inte kommit fram några omständigheter som tydde på att de inte var beroende av sina föräldrar för sin dagliga omvårdnad. Föräldrarna kunde därför inte återförenas med AA utan att ta med sig syskonen. Att neka syskonen uppehållstillstånd skulle därför medföra att AA:s rätt till familjeåterförening med föräldrarna gick förlorad. Syskonen hade därför rätt till uppehållstillstånd förutsatt att de uppfyllde övriga förutsättningar för sådant tillstånd.

text: 3 Migrationsverkets tolkning

text: 3.1 Syskon till ensamkommande barn med skyddsstatus har rätt till uppehållstillstånd

text: Förutsättningarna för familjeåterförening mellan ett flyktingbarn och dess föräldrar regleras i

text: 5 kap. 3 § första stycket 4 utlänningslagen

text: . Rätten till familjeåterförening finns både för ensamkommande barn med flyktingstatus och barn med alternativ skyddsstatus.

text: Även om rätten till familjeåterförening för syskon grundar sig på familjeåterföreningsdirektivet – som reglerar rätten till familjeåterförening för flyktingar, inte alternativt skyddsbehövande – bör principerna i Migrationsöverdomstolens dom aktualiseras även för ensamkommande barn med alternativ skyddsstatus. Det beror på att Sverige har valt att utsträcka motsvarande rättigheter – enligt

text: – enligt unionsrätten för ensamkommande barn med flyktingstatus till barn med alternativ skyddsstatus.

text: Migrationsöverdomstolen uttalade i

text: MIG 2025:14

text: bland annat att det inte fanns något särskilt beroendeförhållande mellan AA och hennes syskon och att det i det aktuella fallet inte heller fanns sådana synnerliga skäl för uppehållstillstånd som avses i

text: 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen

text: . AA:s syskon hade emellertid rätt till uppehållstillstånd, på grund av familjeåterföreningsdirektivet och EU:s rättighetsstadga, förutsatt att det inte fanns omständigheter som tydde på att de inte var beroende av sina föräldrar. Vidare uttalade Migrationsöverdomstolen att rätten till uppehållstillstånd för syskonen förutsatte ”att syskonen uppfyllde övriga förutsättningar för sådant tillstånd”.

text: Det framgår däremot inte av Migrationsöverdomstolens avgörande med stöd av vilka bestämmelser ett uppehållstillstånd för syskon till ensamkommande barn med skyddsstatus ska beviljas eller om rätten till uppehållstillstånd härleds från syskonet med skyddsstatus i Sverige eller från föräldrarna som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av anknytning i Sverige. Eftersom det inte framgår av domskälen vilka regler som ska användas för att bevilja ett uppehållstillstånd är det också oklart vad som avses med ”övriga förutsättningar” för uppehållstillstånd i sammanhanget.

text: 3.2 Vilka regler ska tillämpas för att bevilja uppehållstillstånd för syskon till ensamkommande barn med skyddsstatus?

text: En viktig fråga är från vem rätten till uppehållstillstånd härleds, och vilka regler som ska användas för att bevilja uppehållstillstånd för syskon till ensamkommande barn som har rätt till familjeåterförening. Migrationsöverdomstolen har bl.a. uttalat att rätten till uppehållstillstånd för syskon grundar sig på risken för att ett ensamkommande barn med flyktingstatus – om syskonen nekades uppehållstillstånd – skulle förlora sin ovillkorliga rätt till familjeåterförening med föräldrarna.

text: Samtidigt anges i avgörandet att underåriga normalt sett är beroende av sina föräldrars omvårdnad och har en rätt att upprätthålla relationen med båda sina föräldrar, och att utgångspunkten är att det finns ett sådant beroendeförhållande mellan ett barn och dess föräldrar som medför att det är omöjligt för föräldrarna att förena sig med ett ensamkommande flyktingbarn utan att ta med sig underåriga syskon.

text: Enligt Migrationsöverdomstolen saknades det förutsättningar för uppehållstillstånd för syskonen enligt tillämpliga regler i

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: . Att syskon till ensamkommande barn enligt avgörandet har en rätt till uppehållstillstånd som grundar sig på unionsrätten – framför allt familjeåterföreningsdirektivet och

text: artikel 7 i EU:s rättighetsstadga

text: – talar därför för att det är bestämmelserna i

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: , som har sitt ursprung i familjeåterföreningsdirektivet, som ska tillämpas. Bestämmelserna i

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: är nationella och fakultativa, och ger ingen rätt – utan en möjlighet – till uppehållstillstånd. Den omständigheten att även det syskon som hade uppnått myndighetsålder hade rätt till uppehållstillstånd får anses tala i samma riktning, eftersom EU-domstolens praxis om att det är tidpunkten för ansökan som är avgörande för bedömningen av den sökandes ålder endast påverkar de regler i

text: utlänningslagen

text: som grundar sig på 5 6 unionsrätten .

text: En prövning enligt 5 kap. 3 a § kan aktualiseras om det saknas förutsättningar för uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: MIG 2025:14

text: innebär dock att det normalt sett inte är möjligt att bevilja ett uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: för syskon till ensamkommande barn. Däremot kan det, undantagsvis, finnas sådana udda och ömmande omständigheter som innebär att det för ett sådant syskon finns synnerliga skäl för uppehållstillstånd enligt

text: Rätten till uppehållstillstånd för barn enligt bestämmelserna i familjeåterföreningsdirektivet är framförallt reglerad i

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: . I 5 kap. 3 § är det bara första stycket 2 a som till sin lydelse skulle kunna träffa syskon till ensamkommande barn med skyddsstatus i sådana situationer som den i

text: MIG 2025:14

text: . I nämnda bestämmelse anges att uppehållstillstånd ska ges till ett utländskt barn som är ogift och har en förälder som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i Sverige.

text: För att uppehållstillstånd ska kunna beviljas enligt

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: krävs som utgångspunkt att anknytningspersonen antingen är bosatt eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i Sverige. När det gäller utländska medborgare eller statslösa personer krävs som huvudregel permanent uppehållstillstånd för att kunna vara anknytningsperson. I juli 2021 infördes emellertid uttryckliga regler i

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: om att även vissa personer med tidsbegränsat uppehållstillstånd kan ha rätt eller möjlighet till familjeåterförening.

text: De som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av anknytning omfattas däremot inte av dessa regler.

text: Föräldrar till ensamkommande barn med skyddsstatus i Sverige beviljas tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av

text: , och kan därför i princip inte vara anknytningspersoner i ett ärende om uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: . Samtidigt är den i praktiken enda möjligheten som finns för att bevilja uppehållstillstånd för syskon till ensamkommande barn vars föräldrar kan beviljas – eller har beviljats – uppehållstillstånd i enlighet med Migrationsöverdomstolens avgörande i

text: MIG 2025:14

text: att tillämpa

text: 5 kap. 3 § första stycket 2 a utlänningslagen

text: . Det innebär att föräldrar – i och med innehavet av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: – i en sådan situation får anses ha beviljats ett uppehållstillstånd för bosättning i Sverige. Detta gäller bara när omständigheterna i ärendet motsvarar dem i

text: MIG 2025:14

text: , dvs. när det är fråga om uppehållstillstånd för syskon till ensamkommande barn med skyddsstatus i Sverige, som ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning tillsammans med sin/a förälder/rar.

text: Så länge det inte finns omständigheter som tyder på att barnet inte har ett beroendeförhållande till sina föräldrar, till exempel på grund av giftermål eller att omvårdnaden sköts av någon annan än föräldrarna, är utgångspunkten att det finns ett sådant beroendeförhållande som medför att det är omöjligt för föräldrarna att förena sig med det ensamkommande flyktingbarnet utan att ta med sig underåriga syskon. Ett av AA:s syskon i

text: MIG 2025:14

text: hade fyllt 18 år vid tidpunkten för Migrationsöverdomstolens avgörande, men beviljades uppehållstillstånd på samma villkor som de underåriga syskonen.

text: Utgångspunkten är alltså att det finns ett beroendeförhållande som kan ligga till grund för uppehållstillstånd mellan en förälder och ett barn, både för underåriga och sådana som har fyllt 18 år vid prövningstillfället men var underåriga vid tidpunkten för ansökan. Det innebär att även ett vuxet syskon, som vid tidpunkten för ansökan om uppehållstillstånd ännu inte hade fyllt 18 år, kan ha rätt till uppehållstillstånd i dessa fall. Det ska däremot göras en individuell bedömning av omständigheterna. Vid bedömningen får hänsyn bl.a. tas till den omständigheten att möjligheterna att leva ett självständigt liv utan sina föräldrar i allmänhet anses öka med åldern. Någon bedömning av barnets bästa ska inte göras för ett vuxet syskon, även om ansökan gjordes innan syskonet fyllde 18 år.

text: För vuxna barn, som har uppnått myndighetsålder redan vid tiden för ansökan, finns ingen rätt till uppehållstillstånd enligt

text: MIG 2025:14

text: och

text: 5 kap. 3 § utlänningslagen

text: . Det kan emellertid, undantagsvis, finnas ett sådant beroendeförhållande mellan ett vuxet barn och dess föräldrar som innebär att det ensamkommande barnets rätt till familjeåterförening med föräldrarna går förlorad om det vuxna barnet inte beviljas uppehållstillstånd.

text: I en sådan situation får det göras en bedömning av om det finns förutsättningar för uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i

text: 5 kap. 3 a § utlänningslagen

text: Det kan förekomma att bara en av det ensamkommande barnets föräldrar ansöker om – eller kan beviljas – uppehållstillstånd i Sverige. I en sådan situation får det göras en individuell bedömning av förhållandet mellan syskonet och föräldern, eller föräldrarna, orsaken till att bara en förälder kan beviljas uppehållstillstånd i Sverige och vilka konsekvenserna blir om syskonet nekas tillstånd. Avgörande för bedömningen är om följden av att neka syskonet uppehållstillstånd blir att anknytningspersonens rätt till familjeåterförening med föräldern går förlorad.

text: Ett uppehållstillstånd som beviljas enligt

text: på grund av omständigheter som motsvarar dem i

text: MIG 2025:14

text: ska vara tidsbegränsat och gälla i två år. När ett sådant uppehållstillstånd ska förlängas blir det i huvudsak fråga om att göra en förnyad bedömning av om det finns förutsättningar för att bevilja uppehållstillstånd.

text: 3.3 Övriga förutsättningar för uppehållstillstånd

text: Av Migrationsöverdomstolens avgörande framgår att syskon till ensamkommande barn kan ha rätt till uppehållstillstånd i Sverige förutsatt att de uppfyller ”övriga förutsättningar för sådant tillstånd”. Det framgår inte av Migrationsöverdomstolens avgörande vilka ”övriga förutsättningar” som avses i sammanhanget.

text: När det gäller uppehållstillstånd på grund av anknytning ska ett antal förutsättningar vara uppfyllda. Generellt sett gäller exempelvis att den sökandes identitet ska vara styrkt, eller att det finns anledning att medge bevislättnad när det gäller identiteten. Den sökande ska också ha ett giltigt pass och anknytningspersonen ska uppfylla ett försörjningskrav . Det ska inte heller finnas anledning att neka eller vägra uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i

text: 5 kap.

text: 17 b §§

text: utlänningslagen

text: . När det gäller uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i Sverige finns det inget i lagtexten uppställt krav på att anknytningspersonen ska ha välgrundade utsikter att beviljas ett varaktigt uppehållstillstånd.

text: Bestämmelsen i

text: är knuten till bl.a. ett försörjningskrav för anknytningspersonen och vägransgrunder i 5 kap. 17 a-b §§

text: utlänningslagen

text: . När det gäller försörjningskravet kan undantag medges bland annat om det finns särskilda skäl.

text: Undantaget kan bland annat tillämpas om ett upprätthållande av försörjningskravet skulle vara oförenligt med Sveriges konventionsåtaganden. Om ett försörjningskrav skulle uppställas på det ensamkommande barnet eller barnets föräldrar och barnets syskon därmed inte skulle kunna beviljas uppehållstillstånd i sådana situationer som nu är aktuella skulle det ensamkommande barnet förlora sin ovillkorliga rätt till återförening med föräldrarna. I och med att rätten till uppehållstillstånd för syskon enligt

text: MIG 2025:14

text: grundar sig på familjeåterföreningsdirektivet, EU-domstolens praxis i

text: och EU:s rättighetsstadga, bör undantaget från försörjningskravet i

text: 5 kap. 3 f § utlänningslagen

text: kunna användas i sådana fall.

text: För att kunna bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd krävs också innehav av giltigt pass och, som huvudregel, styrkt identitet. Bevislättnad när det gäller kravet på styrkt identitet – med innebörden att identiteten endast behöver göras sannolik – kan emellertid aktualiseras om det skulle vara oproportionerligt att upprätthålla det högre beviskravet.


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Denna rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-15 2.0 Friskrivningsklausul RA/085/2026

text: -24 -04 20 20 4 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: ”1) Ska artikel 10 i direktiv [2008/115], jämförd med artiklarna

text: och

text: i stadgan, skäl 22 och artikel 5 a i direktiv 2008/115 och artikel 15 i direktiv [2011/95], tolkas så, att en medlemsstat innan den ålägger ett ensamkommande barn en skyldighet att återvända måste försäkra sig om och undersöka om det i ursprungslandet i vart fall i princip finns tillgång till ett lämpligt mottagande?

text: Vi har inte undersökt huruvida nederländsk rätt har ändrats sedan EU-domstolens avgörande. Beskrivningen av nederländsk rätt är förenklad. 2 Direktiv

text: av den 16 december 2008 om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna (hädanefter återvändandedirektivet). Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (hädanefter stadgan).

text: Ska artikel 6.1 i direktiv [2008/115], jämförd med

text: artikel 21 i stadgan

text: , tolkas så, att en medlemsstat inte får göra åtskillnad på grund av ålder vid tillstånd att lagligt vistas i landet om det slås fast att ett ensamkommande barn inte uppfyller kraven för att beviljas flyktingstatus eller status som subsidiärt skyddsbehövande? 3) Ska artikel 6.4 i [direktiv 2008/115] tolkas så, att om ett ensamkommande barn inte har hörsammat sin skyldighet att återvända, och medlemsstaten inte vidtar eller kommer att vidta några konkreta åtgärder för att avvisa honom eller henne, ska skyldigheten att återvända skjutas upp och tillstånd att lagligt vistas i landet beviljas? Ska artikel 8.1 i direktiv [2008/115] tolkas så, att för det fall ett beslut om att ett ensamkommande barn ska återvända inte åtföljs av avvisningsåtgärder förrän det ensamkommande barnet fyller arton år ska beslutet anses strida mot lojalitetsprincipen och principen om lojalt samarbete …?”

text: RS/009/2020 Prövning av barns bästa

nyckelord:
Barn
Lagstiftning
Barnets bästa
Ensamkommande barn

title: Tolkning av EU-domstolens dom C-441/19

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokumentserien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: Bakgrund till EU-domstolens dom

text: 2017 sökte ett 15-årigt ensamkommande barn asyl i Nederländerna. 2018 beslutades att barnet inte kunde beviljas ett uppehållstillstånd. Enligt nederländsk rätt innebär ett avslagsbeslut på asylansökan också ett beslut om återvändande. I april 2018 överklagade barnet beslutet och anförde bland annat att han inte vet var hans föräldrar finns och att han inte skulle känna igen dem vid ett återvände. Han känner ingen annan familjemedlem och vet inte om sådana existerar.

text: I den nederländska lagstiftningen görs skillnad utifrån ensamkommande barns ålder. När det gäller barn som är under 15 år vid tidpunkten för asylansökan görs en utredning av om det finns ett ordnat mottagande innan ett beslut fattas. Om det inte finns något sådant mottagande beviljas barnet uppehållstillstånd. För barn som är 15 år eller äldre vid asylansökan genomförs inte någon sådan utredning av ordnat mottagande. Verkställigheten sker istället först när den asylsökande har fyllt 18 år eftersom en sådan utredning då inte längre krävs. Under perioden från barnets asylbeslut till den tidpunkt när barnet blir myndigt är vistelsen således ”otillåten men tolererad” i Nederländerna.

text: I målet anser den hänskjutande domstolen att barnet inte uppfyllt kraven för att beviljas flyktingstatus eller status som subsidiärt skyddsbehövande. Den hänskjutande domstolen har angett att barnet var 15 år och fyra månader när han lämnade in sin asylansökan. Eftersom han inte beviljats något uppehållstillstånd, är han skyldig att lämna Nederländerna, även om det inte gjorts någon utredning för att försäkra att det finns ett lämpligt mottagande i mottagarlandet.

text: Den hänskjutande domstolen var osäker på om den åtskillnad som görs i den nederländska lagstiftningen mellan ensamkommande barn över 15 år och ensamkommande barn under 15 år är förenlig med unionsrätten. Den hänskjutande domstolen har i detta avseende hänvisat till begreppet ”barnets bästa” i artikel 5 a i 2 3 återvändandedirektivet och

text: artikel 24 i stadgan

text: . Följande tolkningsfrågor ställdes till EU-domstolen:

text: EU-domstolens dom

text: EU-domstolen anger i domen att artikel 6.1 i återvändandedirektivet, jämförd med artikel 5 a i samma direktiv och

text: artikel 24.2 i stadgan

text: , ska tolkas så, att innan den berörda medlemsstaten fattar ett beslut om återvändande beträffande ett ensamkommande barn ska den göra en allmän och fördjupad bedömning av det berörda barnets situation och då ta vederbörlig hänsyn till barnets bästa. Medlemsstaten ska i detta sammanhang försäkra sig om att det finns ett lämpligt mottagande för det aktuella ensamkommande barnet i mottagarlandet.

text: Artikel 6.1 i återvändandedirektivet, jämförd med artikel 5 a i samma direktiv mot bakgrund av

text: artikel 24.2 i stadgan

text: , ska tolkas så, att en medlemsstat inte får göra åtskillnad mellan ensamkommande barn enbart utifrån deras ålder i syfte att kontrollera om det finns ett lämpligt mottagande i mottagarlandet.

text: Artikel 8.1 i återvändandedirektivet ska tolkas så, att den utgör hinder för att en medlemsstat, efter att ha utfärdat ett beslut om återvändande beträffande ett ensamkommande barn och i enlighet med artikel 10.2 i direktivet ha försäkrat sig om att barnet kommer att överlämnas till en familjemedlem, en utsedd förmyndare eller en lämplig mottagningsenhet i mottagarlandet, därefter underlåter att avlägsna barnet till dess att det fyller 18 år.

text: Vad innebär domen för Migrationsverket?

text: Det får inledningsvis konstateras att den rättsliga regleringen i Nederländerna avviker från de regler som gäller i Sverige. I Nederländerna gäller en reglering som, enligt vad som framgår av avgörandet, innebär att om en asylsökande person är 15 år eller äldre så genomförs inte någon utredning av om det finns ett ordnat mottagande i hemlandet.

text: Om en sådan persons ansökan om asyl avslås är dennes vistelse i landet otillåten men tolererad. Myndigheterna underlåter alltså att undersöka förekomsten av ordnat mottagande för ensamkommande barn som är 15 år eller äldre, därmed bedrivs inte heller något verkställighetsarbete för dessa personer.

text: Skyldigheten att försäkra sig om att det finns ett lämpligt mottagande för det aktuella ensamkommande barnet i mottagarlandet

text: EU-domstolen uttalar att innan den berörda medlemsstaten fattar ett beslut om återvändande beträffande ett ensamkommande barn ska den göra en allmän och fördjupad bedömning av det berörda barnets situation och då ta vederbörlig hänsyn till barnets bästa. Medlemsstaten ska i detta sammanhang försäkra sig om att det finns ett lämpligt mottagande för det aktuella ensamkommande barnet i mottagarlandet.

text: En möjlig tolkning av formuleringen ”för det aktuella barnet” skulle kunna vara att skyldigheten i ett asylärende avseende ett ensamkommande barn vad gäller att utreda förekomsten av ett ordnat mottagande sträcker sig längre än den ordning som i dagsläget tillämpas av Migrationsverket. Ett exempel på skillnaden mellan utredningen i grundärendet och i verkställighetsstadiet är att Migrationsverket ska säkerställa att det framgår av aktuell landinformation att det finns en mottagningsenhet som är väl lämpad att ta emot barnet i hemlandet när Migrationsverket prövar grundärendet. Frågan om barnet kan beredas plats på en sådan enhet ska däremot utredas i verkställighetsstadiet, bl.a. av orsaken att det kan ta lång tid mellan beslut och verkställighet och eftersom Migrationsverket inte bör kontakta den sökandes hemlandsmyndigheter innan frågan om asyl är slutligt avgjord.

text: Det finns många skäl som talar för att utredningen/prövningen i grundärendet ska ske på en generell/allmän nivå vad gäller frågan om ordnat mottagande och att det inte bör uppställas ett krav på att utreda exempelvis möjligheten för det individuella barnet att erbjudas plats på en specifik mottagningsenhet i hemlandet redan i grundprövningen. Domstolen tar upp frågan om barnets bästa flera gånger och anger i samband med frågan om ålderskriteriet uttryckligen att medlemsstaterna ”[…]ska bedöma det ensamkommande barnets situation från fall till fall, inom ramen för en allmän och fördjupad bedömning[…]”. Det framstår som tydligt att domstolen ansett att för att prövningen av barnets bästa i ett enskilt ärende ska vara fullständig, måste även frågan om vart ett återvändande förväntas ske inkluderas, eftersom vad barnets bästa är och hur tungt det ska väga påverkas av vad som framkommit och gjorts sannolikt gällande ordnat mottagande i hemlandet. Frågan om återvändande ska således utredas och bedömas på ett allmänt plan. Detta till skillnad från förfarandet enligt nederländsk rätt, där frågan om ordnat mottagande inte utreddes och således inte heller kunde inkluderas i bedömningen av barnets bästa. Migrationsverket tolkar domen som att myndigheten ska försäkra sig om att det aldrig fattas beslut om återvändande för ett ensamkommande barn utan att det har gjorts en fullständig bedömning av barnets bästa, och att en sådan bedömning av barnets bästa förutsätter att myndigheten så långt som möjligt har utrett om det finns ett ordnat mottagande för det aktuella barnet i hemlandet.

text: Myndighetens utredningsansvar vad gäller frågor relaterade till bedömningen av barnets bästa är således långtgående. Det är av den anledningen viktigt att prövningen av barnets bästa tar i beaktande vilken form av återvändande som är aktuellt för det enskilda ensamkommande barnet, det kan exempelvis ha betydelse om barnet ska återvända till en familjemedlem och hur relationen till familjemedlemmen ser ut eller om det istället är de sociala myndigheterna i hemlandet som utgör det ordnade mottagandet. Eftersom Migrationsverket redan nu har en ordning där frågan om återvändande ska utredas och barnets bästa utredas och beaktas redan i grundärendet (det vill säga att man i första hand utreder möjligheten till en återförening med barnets kärnfamilj, i andra hand en annan familjemedlem och så vidare) innan det fattas ett beslut om återvändande bedöms nuvarande ordning vara i enlighet med EU-rätten.

text: Utöver ovanstående tolkning av domens innebörd föreligger ett flertal skäl som talar emot att ett konkret mottagande ska ordnas redan vid grundprövningen

text: • I asylärenden är det inte ovanligt att barnet har anfört skyddsskäl mot hemlandet, att då (innan frågan om asyl är slutligt avgjord) kontakta hemlandets myndigheter skulle kunna medföra att det uppstår asylskäl sur place. • På samma sätt kan en kontakt med hemlandets myndigheter innan frågan om asyl är slutligt avgjord medföra att personer i barnets hemland utsätts för risk för det fall det finns, eller kan uppstå, en hotbild från myndigheterna. • Det förekommer att hemlandets myndigheter inte på förväg kan ange vilken specifik mottagningsenhet eller vilken form av ordnat mottagande som kan bli aktuellt för det individuella barnet vid ett återvändande – utan att detta bedöms individuellt inför mottagandet/vid ankomsten till hemlandet av landets sociala myndigheter. • Kontakterna med hemlandets myndigheter kan i vissa fall ta lång tid vilket medför att barnet skulle riskera att få vänta länge på beslut i sitt asylärende. Barnet kan under denna tid hinna fylla 18 år varvid skyddsskälen då ska prövas utifrån att den sökande är vuxen. • Det kan ofta förflyta en längre tid från beslut i grundärendet till en verkställighet kan genomföras trots att Migrationsverket prioriterar ärenden om återvändande för ensamkommande barn (bland annat på grund av långa handläggningstider i domstol och andra omständigheter som ligger utanför migrationsverkets kontroll). Barnet hinner då bli äldre, vilket kan medföra att det är en annan form av mottagande i hemlandet som vid det tillfället bedöms som bäst lämpat för det enskilda barnet. Detta innebär att det inte framstår som motiverat att lägga omfattande resurser på att i detalj utreda den specifika möjligheten för det individuella barnet att tas emot i hemlandet redan i grundprövningen.

text: Att i detalj utreda de specifika möjligheterna för barnet att tas emot i hemlandet redan i grundprövningen bedöms sammantaget medföra påtagligt förlängda handläggningstider när det gäller ensamkommande barn samt högre kostnader.

text: Mot bakgrund av ovan nämnda skäl bedöms det som olämpligt att direktkontakter med sociala myndigheter i barnets hemland tas redan i grundprövningen för att utreda barnets återvändandemöjligheter.

text: Förvaltningslagens

text: krav på enkel, snabb och kostnadseffektiv handläggning utan eftersatt rättssäkerhet uppfylls bäst genom att utredningen/prövningen i grundärendet sker på en generell/allmän nivå vad gäller frågan om ordnat mottagande. Detta bedöms i enlighet med ovanstående också förenligt med det aktuella avgörandet från EU-domstolen.

text: Åtskillnad på grund av ålder samt beaktande av barnets bästa

text: Enligt nuvarande tillämpning hos Migrationsverket görs inte någon åtskillnad mellan ensamkommande barn på grund av barnets ålder vad gäller utredandet av förekomsten av ett ordnat mottagande. I ärenden där den sökande snart fyller 18 år anges emellertid följande i det rättsliga ställningstagandet om prövning av barns bästa ”Då en prövning av ett barns skyddsskäl görs saknas utrymme att göra en prövning av barnets bästa. […] Rekvisiten ska dock tolkas mot bakgrund av att sökanden är ett barn. I en situation där vi redan vid beslutstillfället kan se att ett asylsökande barn kommer vara vuxet innan beslutet kan verkställas eller får laga kraft ska denna omständighet vägas in i den framåtsyftande bedömningen av om skyddsskäl föreligger. Om det visar sig att beslutet kommer att få effekt på den enskilde först efter att personen blivit vuxen bör detta vara utgångspunkten för vår bedömning och vårt beslut. När ett barn ansöker om asyl och bedöms ha skyddsskäl som kommer att upphöra vid 18-årsdagen, och vid ett återvändande kommer att vara 18 år, ska bedömningen av skyddsskälen i det slutgiltiga beslutet därför ske utifrån att den sökande är vuxen i hemlandet. Detta eftersom personen, som vuxen i hemlandet, inte kan ha barnspecifika asylskäl. Vi får inte förutsätta att den sökande kommer att överklaga vårt beslut, utan avvägningen ska göras utifrån antagandet att den sökande följer ett eventuellt avslagsbeslut.” I normalfallet har frågan om ordnat mottagande utretts även i denna typ av ärenden om inte handläggningstiden varit påfallande kort, frågan blir dock inte föremål för bedömning i de fall som avses i citatet ovan.

text: Målet handlar om ett barn som vid ansökan nyligen hade fyllt 15 år. Ensam kommande barn från 15 år och uppåt hanterades i Nederländerna, utan en individuell bedömning, utan att ordnat mottagande utreddes med motiveringen att en normal asylprocess inklusive återvändandeprocess kan ta tre år varvid barnet vid den tidpunkten skulle vara myndigt. EU-domstolen lyfter fram att ett barns ålder är en av de faktorer som ska beaktas när det gäller om ett beslut om återvändande inte ska fattas för ett enskilt barn.

text: EU-domstolen bedöms med sina uttalanden inte ha haft för avsikt att ändra förutsättningarna för prövningen av asylärenden där den sökande med full säkerhet kommer att vara över 18 år vid återvändandet. Av nu gällande rättslig styrning följer att det ska göras en individualiserad bedömning av om det enskilda barnet kommer att ha fyllt 18 år vid verkställigheten med utgångspunkt i att den sökande väljer att efterkomma Migrationsverkets beslut utan att överklaga.

text: Detta är en påtaglig skillnad mot den nederländska ordningen som inte var individualiserad och dessutom tar sikte på en helt annan typ av situation gällande betydligt yngre barn. Den nuvarande ordningen i denna del som tillämpas av Migrationsverket bedöms inte strida mot EU-rätten och i avsaknad av nationell praxis bör den nu tillämpade ordningen inte frångås.

text: Migrationsverkets ska redan i grundprövningen överväga om ett beslut kan verkställas. Om det finns ett praktiskt verkställighetshinder på grund av avsaknad av ordnat mottagande är utgångspunkten att den sökande beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 11 § utlänningslagen

text: . Detta eftersom hindret inte kan anses vara bestående när sökanden är 14 år eller äldre då verkställighetshindret endast torde bestå fram till dess barnet är 18 år. Huvudregeln vid icke bestående verkställighetshinder är att man samtidigt ska fatta ett avvisnings- eller utvisningsbeslut.

text: Om verkställighetshindret gäller ett yngre barn än 14 år och det kan konstateras att verkställighetshindret är långvarigt kan istället ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: aktualiseras. Det finns då utrymme att inte fatta ett avvisnings- eller utvisningsbeslut.

text: I detta sammanhang får det konstateras att den ordning som tillämpas av Migrationsverket skiljer sig från förutsättningarna i målet, eftersom de barn i Sverige som är 14 år och äldre och där det saknas ett ordnat mottagande beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Barnen i Sverige kommer alltså att vistas här i landet med ett giltigt uppehållstillstånd, till skillnad mot för situationen i Nederländerna där barnen vistades utan giltigt uppehållstillstånd. Frågan om ordnat mottagande utreds dessutom i dessa ärenden före det konstateras att det föreligger ett praktiskt icke bestående verkställighetshinder, vilket också skiljer sig från situationen i Nederländerna där dessa barn inte fick en individuell utredning av förekomsten av ett ordnat mottagande.

text: En fråga som uppstår är hur den omständigheten att ensamkommande barn i Sverige i detta åldersspann, som saknar asylskäl och där det inte finns möjlighet till ett ordnat mottagande beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som förenas med ett avlägsnandebeslut förhåller sig till de ovan angivna uttalandena i avgörandet. Detta är en principiellt betydelsefull fråga, Migrationsverkets bedömning är emellertid att det trots allt råder vissa skillnader mellan den i Sverige gällande ordningen och den situation som var föremål för prövning i detta mål. Domstolen uttalar sig inte uttryckligen om huruvida ett uppehållstillstånd får eller inte får fattas för ett barn som har ett avlägsnandebeslut. Migrationsverket bedömer därför att detta avgörande inte motiverar ett avsteg från den ordning som nu gäller.

text: Domstolen anger i avgörandet att barnets bästa i relation till frågan om återvändande ska beaktas i alla ärenden som rör barn, utan någon åldersgräns. Eftersom Nederländerna inte utredde ordnat mottagande för barn över en viss ålder kunde de inte heller fullt ut bedöma barnets bästa.

text: I Sverige utreds frågan om ordnat mottagande noggrant (vilket innefattar en noggrann identitetsutredning med fokus på att lokalisera barnets vårdnadshavare och/eller andra nära familjemedlemmar) och barnets bästa beaktas även i de fall där det bedöms föreligga ett icke bestående praktiskt verkställighetshinder till följd av avsaknad av ordnat mottagande. Det kan dock finnas anledning att understryka att det är viktigt att beakta barnets bästa i alla delar av processen – även under återvändandearbetet och att vid behov uppmärksamma om det exempelvis uppkommer verkställighetshinder i senare del av processen. Skillnaden mot situationen i Sverige är påtaglig eftersom utredningen av ett ensamkommande barn i Sverige är heltäckande och innefattar frågan om ordnat mottagande och en fullständig bedömning av barnets bästa, vilket inte var/är möjligt i Nederländerna. Prövningen mynnar normalt sett ut i ett beslut om antingen uppehållstillstånd eller utvisning och i dessa fall bedrivs det ett aktivt återvändandearbete där frågan om formen för återvändandet är föremål för löpande överväganden i beaktande av barnets bästa. Exempelvis kan nämnas att även om det i beslutet utgås från att barnet ska tas emot av de sociala myndigheterna i hemlandet pågår ändå ett löpande arbete med att eftersöka barnets vårdnadshavare om detta inte bedöms vara helt utsiktslöst. Om vårdnadshavarna kan lokaliseras i den processen så är det helt naturligt att utgångspunkten är att återvändandet normalt sett istället ska ske till vårdnadshavarna (i beaktande av barnets bästa). Detta talar med styrka för att de grundläggande principerna i nuvarande ordning gällande återvändande för ensamkommande barn som redogjorts för i denna konsekvensanalys och som tillämpas av Migrationsverket bör bestå eftersom detta är den ordning som på bästa sätt möjliggör ett fungerande återvändandearbete som beaktar barnets rättigheter enligt barnkonventionen samtidigt som varje enskilt barn som får ett beslut i sitt asylärende får ett beslut som reglerar barnets rätt till vistelse här i landet. Eventuella avsteg från detta bör utvecklas i rättspraxis.


text: Från och med den 12 juni 2026 ska de förordningar som ingår i EU:s migrations- och asylpakt tillämpas, bland annat asylprocedurförordningen och skyddsgrundförordningen. Detta innebär bl.a. att

text: utlänningslagens

text: och utlänningsförordningens bestämmelser inte är tillämpliga i de delar de är i strid med eller regleras av dessa förordningar. Den anpassade nationella lagstiftningen träder i kraft vid olika tillfällen. Denna rättsliga kommentar är inte uppdaterat i relation till förordningarnas bestämmelser eller anpassad nationell lagstiftning. Notera att det i

text: utlänningslagen

text: och i vissa av de EU-rättsliga förordningarna finns övergångsbestämmelser som reglerar vilka ärenden som ska träffas av de olika regelverken.

text: Datum för Version Avsnitt som reviderats Beslutsbeteckning revidering

text: 2026-06-15 3.0 Friskrivningsklausul RA/085/2026 2023-11-24 2.0 3.3 RA/071/2023

text: -03 -08 22 20 4 rD ty S

text: I N S T R U K T I O N

text: Court of Justice of the European Union - Judgment of the Court (Grand Chamber) of 9 November 2021 (ECLI:EU:... - Strada lex Europe

text: Se avsnitt 4.5.2 i det rättsliga ställningstagandet RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 Europakonventionen

text: . 3 Se avsnitt 3.2.2.2 i det rättsliga ställningstagandet RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: och RS/009/2020 om prövning av barns bästa. 4 Jfr t.ex. 5 kap. 3 § första stycket 1 och 2 och sista stycket

text: utlänningslagen

text: . 5 Jfr t.ex.

text: 5 kap. 3 § första stycket 1

text: och 2

text: utlänningslagen

text: . För mer vägledning se RS/080/2021 om kravet på välgrundade utsikter att beviljas uppehållstillstånd under en längre tid. 7 Se

text: 5 kap. 3 §

text: sista stycket och

text: 3 a §

text: sista stycket

text: utlänningslagen

text: . Av den sistnämnda bestämmelsen framgår att ett uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 3 a § första stycket 1 a

text: , 3 och 4 och

text: tredje stycket 2

text: ska inte beviljas om anknytningspersonen har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 1 eller

text: 6 §

text: eller enligt

text: 12 kap. 18 §

text: . 8 Se mer om detta i avsnitt 3.5 not 24 längre ner och i Migrationshandbokens avsnitt ”Uppehållstillstånd efter inresan”. 9 Se

text: 5 kap.

text: 17 b § utlänningslagen

text: Jfr bl.a.

text: MIG 2010:18

text: MIG 2013:16

text: MIG 2013:23

text: MIG 2017:20

text: och UM 6759-15. 11

text: 2 kap. 1 § utlänningslagen

text: , 4 kap. 23 § utlänningsförordningen och

text: MIG 2007:30

text: . 12 Se det rättsliga ställningstagandet RS/009/2020 om prövning av barns bästa.

text: Prop. 2023/24:18 s. 23

text: Prop. 2004/05:170 s. 188

text: och

text: . Se även det rättsliga ställningstagandet RS/085/2021 om uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: . 14

text: Prop. 2020/21:191, s. 114

text: . 15

text: Prop. 2004/05:170 s. 187

text: . 16

text: Prop. 2023/24:18 s. 23

text: Se det rättsliga ställningstagandet RS/009/2020 om prövning av barns bästa. 18 För metodstöd för prövningen av om det skett en kränkning av rätten till respekt för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 Europakonventionen

text: , se det rättsliga ställningstagandet RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . 19 T.ex.

text: 5 kap. 3 f § utlänningslagen

text: . 20 T.ex.

text: 5 kap. 3 a § tredje stycket 3

text: och

text: 18 § andra stycket 11

text: utlänningslagen

text: . 21 T.ex.

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: . 22 Jfr. RS/008/2022. 23 Se avsnitt 3.2.2.2 i det rättsliga ställningstagandet RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: och RS/009/2020 om prövning av barns bästa. 24 Jfr. t.ex. med vad som sägs i avsnitt 3.2.2.2 i det rättsliga ställningstagandet RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: Enligt 5 kap. 18 § första och andra stycket (i första hand andra stycket 5 och 11)

text: utlänningslagen

text: . I

text: MIG 2013:16

text: har Migrationsöverdomstolen bland annat uttalat att när en nära anhörig till en person som är flykting inte själv kan beviljas uppehållstillstånd som flykting torde det inte vara aktuellt att kräva att han eller hon reser till ett annat land för att ansöka om uppehållstillstånd. Se

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: . När familjemedlemmarna har ansökt om uppehållstillstånd samtidigt som anknytningspersonen kan till exempel undantaget i

text: 5 kap. 3 d § utlänningslagen

text: aktualiseras. Se också RS/037/2021 om kraven på klarlagd identitet och pass i ärenden om uppehållstillstånd och RS/008/2022 Jfr RS/008/2022 om rätt till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 Europakonventionen

text: , RS/037/2021 om kraven på klarlagd identitet och pass i ärenden om uppehållstillstånd och RS/085/2021 om uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap 6 § utlänningslagen

title: Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2022:9

text: Fakta om rättsliga kommentarer

text: Rättsliga kommentarer utgör Migrationsverkets uttalanden om hur ett domstolsavgörande bör tolkas. De är styrande för myndighetens medarbetare och beslutas av chefen för rättsavdelningen.

text: Rättsliga kommentarer förs in i en särskild dokumentserie, RK-serie. Dokument- serien är gemensam för hela myndigheten. Beslut om fastställande, ändringar och upphävande av en rättslig kommentar förs in i beslutsdokumentserien för chefen för rättsavdelningen.

text: 1 Syfte

text: Syftet med denna kommentar är att förtydliga hur

text: MIG 2022:9

text: bör tolkas och ge stöd i handläggningen av ärenden som rör familjemedlemmar till en person som har beviljats uppehållstillstånd på skyddsskäl men som saknar egna individuella skyddsskäl eller skäl hänförliga till huvudpersonens skyddsskäl (asylsmitta).

text: 2 Migrationsöverdomstolens avgörande

text: MIG 2022:9

text: 2.1 Bakgrund i målet

text: De syriska medborgarna WT och EA sökte asyl i Sverige i september 2018. Deras gemensamma barn L, som också är medborgare i Syrien, föddes i Sverige i januari 2019 och sökte asyl i mars samma år. Migrationsverket beviljade i november hela familjen tidsbegränsade uppehållstillstånd och status som alternativt skyddsbehövande. Deras ansökningar om flyktingstatusförklaring avslogs.

text: Familjen överklagade beslutet och yrkade att de skulle beviljas flyktingstatusförklaring. Migrationsdomstolen biföll överklagandet och beviljade WT flyktingstatusförklaring med hänvisning till att han riskerade militärtjänstgöring vid ett återvändande till hemlandet. EA beviljades också flyktingstatus på grund av sin religiösa tillhörighet. Migrationsdomstolen ansåg inte att L riskerade flyktinggrundande förföljelse på grund av egna skäl eller på grund av sina föräldrars skäl. Däremot ansågs han ha rätt till derivativ skyddsstatus som familjemedlem. Migrationsdomstolen ansåg därmed också L vara flykting.

text: Migrationsverket överklagade beslutet och yrkade att Migrationsöverdomstolen skulle upphäva migrationsdomstolens beslut i den del som avsåg L och fastställa Migrationsverkets beslut, med motiveringen att L föddes i Sverige efter att den övriga familjen hade anlänt hit varför det inte rörde sig om en familj som hade splittrats vid flykttillfället. Någon rätt till derivativ skyddsstatus förelåg därför inte.

text: 2.2 Frågan i målet

text: L:s föräldrar har beviljats flyktingstatusförklaring. Frågan i målet är om denna omständighet innebär att även L, som är ett minderårigt barn, ska beviljas flyktingstatusförklaring.

text: 2.3 Rättsliga utgångspunkter

text: Det finns ingen bestämmelse i

text: utlänningslagen

text: om rätt till statusförklaring för en flyktings familjemedlemmar. Lagstiftaren har tvärtom tagit aktiv ställning mot införandet av en sådan bestämmelse (

text: prop. 2009/10:31 s. 145

text: Principen om familjens enhet ingår inte i Genèvekonventionens definition av begreppet flykting. Däremot nämns den i slutdokumentet från den konferens som antog konventionen, där staterna rekommenderas att säkerställa att flyktingfamiljens enhet behålls.

text: Enligt artikel 23 i skyddsgrundsdirektivet ska medlemsstaterna se till att familjen hålls samman och att familjemedlemmar till den person som har beviljats internationellt skydd, och som för egen del inte uppfyller kraven för att erhålla sådant skydd, får ansöka om vissa förmåner, däribland uppehållstillstånd.

text: Det framgår av EU-domstolens praxis att skyddsgrundsdirektivet inte medför någon skyldighet för medlemsstaterna att bevilja flyktingstatusförklaring för den som är nära anhörig till en flykting men inte själv riskerar förföljelse (dom av den 9 november 2021, Bundesrepublik Deutschland [Sammanhållning av familjer],

text: , EU:C:2021:898, punkt 35-36).

text: 2.4 Migrationsöverdomstolens bedömning

text: Utlänningslagen

text: innehåller inte någon bestämmelse om flyktingstatus i situationer där den enskilde inte har något skyddsbehov. I dessa situationer kan en statusförklaring inte heller grundas på skyddsgrundsdirektivet. UNHCR:s handbok föreskriver inte heller någon ovillkorlig rätt för familjemedlemmar till en flykting att själva betraktas som flyktingar. Formuleringarna i punkterna 181-188 i handboken måste tolkas utifrån sitt syfte och mot bakgrund av att flyktingskap är det enda verktyg till skydd mot utvisning som regleras i Genèvekonventionen.

text: Det är en grundprincip inom migrationsrätten att familjen i möjligaste mån ska hållas samman. Att en familjemedlem som saknar egna skyddsskäl inte beviljas statusförklaring innebär därför inte att familjen splittras. En familjemedlem till en skyddsbehövande utlänning kan efter en individuell prövning i stället beviljas uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna om anknytning alternativt på grund av särskilt eller synnerligen ömmande omständigheter. Det finns därför inte något behov av att utvidga beviljandet av statusförklaring till utlänningar som saknar egna skyddsskäl för att säkerställa sammanhållning av familjen. Principen om familjens enhet medför alltså inte någon separat rätt till flyktingstatus för en utlänning som är familjemedlem till en flykting men som saknar egna skyddsskäl.

text: Migrationsöverdomstolen gjorde bedömningen att L inte riskerade förföljelse på grund av egna skäl eller på grund av sin relation till föräldrarna. Eftersom han inte riskerade förföljelse kunde han inte beviljas flyktingstatus. Migrationsdomstolens dom upphävdes och Migrationsverkets beslut fastställdes.

text: 3 Vad innebär domen för Migrationsverkets prövning av ärenden?

text: 3.1 Analys

text: Domen är tydlig med att om en familjemedlem saknar individuella skyddsskäl eller skäl hänförliga till huvudpersonens skyddsskäl (asylsmitta) saknas rättslig grund för att bevilja flyktingstatusförklaring. Migrationsöverdomstolen menar att det inte finns något behov av att utvidga beviljandet av flyktingstatusförklaring till utlänningar som saknar egna skyddsskäl för att säkerställa sammanhållning av familjen.

text: För att förhindra att familjen splittras får istället reglerna om anknytning i kap. 5

text: utlänningslagen

text: alternativt regeln om synnerligen ömmande omständigheter i

text: 5 kap. 6 § samma lag

text: användas. Rätten till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: ska också beaktas. Resonemanget i domen bör även kunna appliceras i ärenden där huvudpersonen har beviljats skydd som alternativt skyddsbehövande, vilket då innebär att om en familjemedlem saknar individuella skyddsskäl eller skäl hänförliga till huvudpersonens skyddsskäl saknas även i detta fall rättslig grund för att bevilja skyddsstatus.

text: Migrationsöverdomstolens avgörande innebär alltså sammanfattningsvis att en familjemedlem till en skyddsbehövande utlänning, som saknar egna asylskäl, inte kan beviljas statusförklaring. En sådan familjemedlem kan efter en individuell prövning i stället beviljas uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna i

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: och

text: 6 §

text: utlänningslagen

text: . Målet gällde visserligen ett nyfött barn, men Migrationsverkets bedömning är att principerna i domen även gäller andra familjemedlemmar. Det betyder att inga familjemedlemmar kan få skyddsstatusförklaring utan att ha egna asylskäl eller omfattas av asylsmitta.

text: 3.2 Uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: Bestämmelser om uppehållstillstånd grundat på anknytning, både till en person och till det svenska samhället, finns i

text: 5 kap.

text: och

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: . När det ska göras en bedömning av om en familjemedlem till en skyddsbehövande kan beviljas uppehållstillstånd är det i första hand de bestämmelserna som ska användas.

text: Om det inte finns förutsättningar för uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: ska det också göras en prövning av om det går att bevilja uppehållstillstånd med stöd av

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: på grund av synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter. Bestämmelsen i

text: 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen

text: om synnerliga skäl och särskild anknytning till Sverige prövas före

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: . Vid bedömningen enligt

text: – som alltså sker före prövningen av bestämmelsen i

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: – ska vi ta hänsyn till

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: Det ställs olika krav på vem som kan utgöra anknytningsperson. Kraven följer normalt av lagtexten och dess ordalydelse , men kan även ha förtydligats i praxis, och varierar beroende på vilken anknytningsgrund som ska bedömas. Ofta, men inte alltid, krävs att anknytningspersonen är bosatt i Sverige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här. En person som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 1 eller 6 § eller enligt 12 kap. 18 § och har välgrundade utsikter att beviljas uppehållstillstånd under en längre tid kan vara anknytningsperson i vissa fall.

text: Prövningen av ärenden där anknytningspersonen har beviljats skyddsstatusförklaring ska inte göras på något annat sätt än vad som normalt görs i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Migrationsöverdomstolen har i flera avgöranden uttalat sig om prövningsordningen i anknytningsmål. Bland annat ska en prövning göras av om den sökandes identitet är styrkt, om dna-analys ska genomföras och om passkravet är uppfyllt. I vissa fall kan det vara möjligt att bevilja främlingspass för en utlänning som saknar giltigt pass. Det ska också göras en bedömning av om ansökan kan beviljas inifrån Sverige eller om huvudregeln i

text: 5 kap. 18 § första stycket utlänningslagen

text: om att ansökan ska lämnas in och beviljas före inresan ska upprätthållas. Vidare ska det göras en bedömning av om anknytningspersonen uppfyller försörjningskravet enligt

text: 5 kap. 3 b § utlänningslagen

text: eller om några av undantagen i 5 kap. 3 c-f §§

text: utlänningslagen

text: är tillämpliga. Det finns också bestämmelser om när uppehållstillstånd på grund av anknytning kan vägras.

text: Fråga uppstår också om hur principen om familjens enhet förhåller sig till bestämmelserna i 5 kap. 3-3 a §§. Det är en grundprincip inom svensk migrationsrätt att en familj i möjligaste mån ska hållas samman. Den kommer bl.a. till uttryck i reglerna om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Principen om familjens enhet ger däremot i sig ingen rätt till uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i

text: 5 kap.

text: utlänningslagen

text: . Ett uppehållstillstånd kan alltså bara beviljas om familjemedlemmen uppfyller de förutsättningar för uppehållstillstånd som framgår av 5 kap. 3-3 a §§.

text: Om ett uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap.

text: 3 a §§

text: utlänningslagen

text: beviljas ska tillståndet tidsbegränsas enligt reglerna i

text: 5 kap. 3 g § utlänningslagen

text: . Tillståndet får dock inte gälla för längre tid än utlänningens pass.

text: 3.3 Uppehållstillstånd enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: Om uppehållstillstånd inte kan ges med stöd av reglerna om anknytning i kap. 5

text: utlänningslagen

text: ska en prövning ske om det enligt

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: finns sådana synnerligen ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i Sverige. För barn krävs inte att omständigheterna som kommer fram har samma allvar och tyngd som för vuxna för att uppehållstillstånd ska kunna beviljas. Regeln i

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: bygger på en öppen bedömning varför barnets bästa ska vägas in. Bestämmelsen i

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: tillämpas för personer som redan befinner sig i Sverige och ansöker om uppehållstillstånd härifrån.

text: Vid bedömningen ska utlänningens hälsotillstånd, anpassning till Sverige och situation i hemlandet särskilt beaktas. I förarbetena framhålls att det är en samlad bedömning som ska göras av omständigheterna i ärendet och skälen för att sökanden ska få stanna i Sverige ska vara av personlig art. Det går inte att uttömmande ange alla de omständigheter som kan beaktas vid denna bedömning. Regeln är avsedd att tillämpas restriktivt. Rätten till skydd för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: ska också beaktas. När vi beaktar artikel 8 ska barnets bästa vara en av de omständigheter som vägs in i proportionalitetsbedömningen. Se mer om detta längre ner.

text: 3.4 Verkställighetshinder och ny prövning enligt

text: 12 kap.

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: I vissa fall beviljas en hel familj ny prövning enligt

text: 12 kap. 19 § utlänningslagen

text: men endast vissa av familjemedlemmarna beviljas därefter uppehållstillstånd och skyddsstatusförklaring.

text: I de fallen bör ett ärende om verkställighetshinder enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: öppnas ex officio för de i familjen som inte beviljats uppehållstillstånd.

text: Ärendet bör öppnas och avgöras i anslutning till att beslut fattas i den nya prövningen. Prövningen görs på samma sätt som i andra ärenden som prövas enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: . Prövningen kommer främst fokusera kring

text: 12 kap. 18 § första stycket 3 utlänningslagen

text: om det finns någon annan särskild anledning att beslutet om avvisning/utvisning inte bör verkställas. Det som ska bedömas är om verkställigheten av avvisnings-/utvisningsbeslutet är orimlig. Alla relevanta omständigheter ska beaktas och prövas. Det kan också finnas utrymme att väga in barnets bästa vid bedömningen enligt

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: . Det ska vidare därefter göras en proportionalitetsbedömning av om en verkställighet strider mot rätten till respekt för privat- och/eller familjelivet enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: Artikel 8 Europakonventionen

text: Migrationsöverdomstolens dom i

text: MIG 2022:9

text: innebär att vi, i de fall det saknas ett individuellt skyddsbehov för familjemedlemmar, behöver göra en prövning om dessa kan beviljas uppehållstillstånd på annan grund än skyddsbehov. Vid en sådan bedömning kan

text: artikel 8 Europakonventionen

text: få betydelse. Det gäller framför allt när vi tillämpar bestämmelser som bygger på öppna bedömningar, 19 20 t.ex. sådana som innehåller rekvisit av typen särskilda skäl , synnerliga skäl och 21 22 särskilt eller synnerligen ömmande . Det kan bli aktuellt att ta hänsyn till

text: artikel 8 Europakonventionen

text: när reglerna om anknytning i 5 kap. 3 och 3 a §§ och regeln om synnerligen ömmande omständigheter i

text: 5 kap. 6 § utlänningslagen

text: tillämpas. Bestämmelsen i

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: skyddar inte särskilt den enskildes rätt till familjeliv utan tar sikte på orimliga fall av verkställighet eller när en utvisning skulle kunna utgöra ett konventionsbrott och strida mot artikel 8.

text: Det ska göras en avvägning mellan individens rätt till respekt för sitt familjeliv och/eller privatliv och de motstående allmänna intressen som aktualiseras (proportionalitetsbedömning). När vi beaktar artikel 8 ska barnets bästa vara en av de omständigheter som vägs in i proportionalitetsbedömningen. Omständigheten att en eller flera familjemedlemmar har beviljats skyddsstatusförklaring kan också få betydelse vid en sådan bedömning.

text: Att familjemedlemmen har skyddsstatusförklaring kan bland annat få betydelse

text: vid bedömningen av om det är möjligt att bifalla ansökan efter inresan i landet ,

text: om det går att göra undantag från försörjningskravet eller om det är möjligt att

text: sänka beviskravet när det gäller den sökandes identitet . Det får inte ställas så

text: höga krav att beslutet om utvisning strider mot Sveriges konventionsåtaganden. Sökandens möjlighet att få identitetshandlingar från hemlandet eller ambassad kan också vägas in.

text: En familjemedlems ansökan om uppehållstillstånd kan alltså komma att avslås om förutsättningarna för uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3-3 a och 6 §§ samt

text: 12 kap.

text: och

text: 19 §§

text: utlänningslagen

text: inte är uppfyllda.